Справа № 724/1323/26 	
Провадження № 2/724/773/26	

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Гураль Л.Л.,
за участі секретаря судового засідання: Шуть Х.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. 
ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (надалі - ТзОВ «ФК «ЕЙС») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 51916,00 грн., судових витрат в розмірі 2662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що 20.02.2020 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 507132860 у формі електронного документа, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису електронним ідентифікатором.
Відповідач ОСОБА_1 підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора U8M7Q69E. Зокрема, 20.02.2020 року відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи, що є підтвердженням підписання договору. Сума кредиту становить 10000,00 грн. На умовах строковості, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування, нараховані згідно п. 1.3, п.1.4 або 1.5 Договору. Строк кредитування 30 днів від дати отримання кредиту. Процентна ставка на період строку кредитування становить 0,83% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. У випадку користування кредитом понад встановлений строк застосовується до взаємовідносин сторін застосовується базова процентна ставка 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Додатковими угодами до Договору №507132860 від 20.02.2020р. сторони домовились про збільшення суми кредиту до 10000,00 грн. з 23.02.2020 р.
Крім того, 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 згідно умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» набув право вимоги до відповідача.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №119 від 02.02.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_2 на загальну суму 49196,00 грн.
05.08.2020 Р. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №05/0820-01 згідно умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набув права вимоги до відповідача.
Відповідно д Реєстру права вимоги №9 від 30.05.2023 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набув права вимоги до відповідача в сумі 51916,00грн.
В подальшому, 11.07.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №11/07/25- Е, де позивач набув права грошового зобов`язання до відповідача в сумі 51916,00 грн. 
Зазначене узгоджується із Реєстром боржників від 14.07.2025 року.
З огляду на зазначене ТзОВ «ФК «ЕЙС» просить стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №507132860 в розмірі 51916,00 грн., з яких: 20000,00 грн. заборгованість по кредиту, 31916,00 грн. – заборгованість за процентами, судові витрати в розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

ІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 18.05.2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу було направлено відповідачу на адресу місця реєстрації, однак на адресу суду повернувся конверт із вкладенням з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Пунктом 2 ч.7 ст. 128 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України).
Враховуючи вищенаведене, судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, а тому останній вважається таким, що належно повідомлений про розгляд справи судом.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 20.02.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 507132860 у формі електронного документа. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора U8M7Q69E.
Сума кредиту становить 10000,00 грн. на умовах строковості, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування, нараховані згідно п. 1.3, п.1.4 або 1.5 Договору. Строк кредитування 30 днів від дати отримання кредиту. Процентна ставка на період строку кредитування становить 0,83% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. У випадку користування кредитом понад встановлений строк застосовується до взаємовідносин сторін застосовується базова процентна ставка 1,70 %від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п. 4.3. Договору сторонни погоджуються, що проценти нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України.
Відповідач ОСОБА_1 підписав 20.02.2020 року кредитний договір № 507132860 з використанням електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора, чим підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови та вартість кредитування.
Згідно графіку розрахунків сторони погодили термін платежу – 21.03.2020р., сума кредиту 10000,00 грн., проценти 2490,00 грн.
Додатковою угодою від 23.02.2020р. сторони домовилися збільшити суму кредиту на 5000,00 грн. та погодили графік розрахунків, де термін платежу – 21.03.2020р., сума кредиту 15000,00 грн., проценти 3610,50 грн.
Додатковою угодою від 23.02.2020р. сторони домовилися збільшити суму кредиту на 5000,00 грн. та погодили настпууний графік розрахунків: термін платежу – 21.03.2020р., сума кредиту 20000,00 грн., проценти 4731,00 грн.
20.02.2020 року ОСОБА_1 подав заявку на отримання кредиту, де крім іншого, зазначено номер мобільного телефону, електронну адресу, номер банківської карти НОМЕР_1 .
На виконання умов кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу грошові кошти на загальну суму 20000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: від 23.02.2020р. на суму 5000,00 грн, від 23.02.2020р. на суму 5000,00 грн., від 20.02.2020р. на суму 10000,00 грн.
На виконання ухвали суду АТ «А-БАНК» надано інформацію стосовно того, що на ім`я ОСОБА_1 була емітована картка № НОМЕР_2 тав період з 20.02.2020 року по 28.02.2020 було перераховано кошти в сумі 20000,00 грн.
З розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», наявного в матеріалах справи вбачається, що відповідач 20.02.2020. отримав кредитні кошти в сумі 10000,0 грн., 23.02.2020р. – 10000,00 грн. Нараховано проценти за період з 20.02.2020р. по 01.06.2020р. в сумі 29196,00 грн. Також вбачається часткова оплата процентів: 24.03.2020р. в сумі 15,00 грн.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 згідно умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» набув право вимоги до відповідача.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №81 від 01.06.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 49196,00 грн., з яких: 20000,00 грн. – основний борг, 29196,00 грн. – проценти.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що віповідачу станом на 31.08.2023 р. нараховано суму заборгованості в розмірі 20000,00 грн. – тіло кредиту та 31916,00 грн.- проценти донараховані за період з 02.06.2020р. по 09.06.2023р.
05.08.2020 р. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №05/0820-01 згідно умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набув права вимоги до відповідача.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права вимоги до відповідача в сумі 51916,00 грн., з яких 20000,00 грн. основний борг, 31916,00 грн. проценти.
В подальшому, 11.07.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №11/07/25- Е, де позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 51916,00 грн. 
Зазначене узгоджується із Реєстром боржників від 14.07.2025 року.
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №507132860 від 20.02.2020 існуюча заборгованість ОСОБА_1 станом на 26.12.2025р. становить 51916,00 грн., з яких 20000,00 грн. – тіло кредиту та 31916,00 грн.- проценти, заборгованість не погашена.
ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді.
Як встановлено судом, 20.02.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 507132860 у формі електронного документа. Відповідач підписала Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора U8M7Q69E.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Щодо відступлення прав вимоги.
Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно ч. 1 ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст.1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують відступлення прав вимоги за кредитним договором від 20.02.2020р. № 507132860 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ ФК «ЕЙС».
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості складає 51916,00 грн., з яких: 20000,00 грн. - тіло кредиту, 31916,00 грн. - проценти за користування кредитом.
Стороною відповідача не надано доказів виконання боргових зобов`язань, зокрема щодо оплати тіла кредиту.
Щодо нарахування процентів за кредитним договором.
Відповідно до наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості вбачається, що первісним кредитором проценти нараховані за період з 20.02.2020 року по 01.06.2020 р. в розмірі 29196,00 грн. з врахуванням часткової оплати в сумі 15,00 грн.
В подальшому ТОВ «Таліон плюс», після отримання прав вимоги до боржника здійнило донарахування процентів за період з 02.06.2020р. по 09.06.2020 в розмірі 2720,00 грн.
Таким чином, загальна сума заборгованості за процентами становить 31916,00 грн. за період з 20.02.2020р. по 01.06.2020р. (109 днів).
Відповідно до п. 1.3. Договору передбачено, що на період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,83 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом.
При цьому, як вбачається з договору сторони погодили, що кредит надається строком на 30 днів (п.1.2. договору). Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 30 днів, починаючи з дня укладення договору. Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 30 днів.
Таким чином, договором визначено розмір процентів за користування кредитом за ставкою 0,83 відсотків (п. 1.3), який становить 4731,00 грн., такий же розмір процентів погоджено в графіках платежів, а тому суд приходить до висновку, що саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо стягнення процентів в іншій частині, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.
У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідно до п. 1.2 кредитного договору термін повернення кредиту визначено 21.03.2020 року, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 22.03.2020 року по 09.06.2020 року відсутні.
Суд звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування задоговором №507132860 від 20.02.2020 року був пролонгований, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), тому строк кредитування становив 30 днів.
Отже, продовження нарахування процентів після закінчення строку кредитного договору є неправомірним.
За таких обставин, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково, стягнувши з відповідача – 4731,00 грн відсотків за кредитним договором №507132860 від 20.02.2020р., які нараховані в межах строку кредитування.
Крім того, позивач, звертаючись до суду з позовом, не посилався на нарахування процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. Не містять такого посилання і наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості.
З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 24731,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. основний борг, 4731,00 грн. — проценти. В решті частині щодо стягнення процентів в сумі 27185,00 грн. відмовити.
V. Розподіл судових витрат між сторонами.
Щодо стягнення судових витрат зі сплати судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи те, що позов задоволено судом частково (47,64%) з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1268,37 грн.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» в позовній заяві просило стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 7000,00 грн.
В обґрунтування даної суми до позовної заяви додано: 
- договір про надання правової допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025р., укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Соломко та партнери» ;
- протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025р;
- додаткову угоду №25770913920 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025р;
- акт прийому – передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025р;
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Соломко О.В.;
- довіреність видана адвокату Соломко О.В. на представлення інтересів ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС».
За статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року в справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо, на її думку, є недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.
Разом з тим, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» задоволено частково, а тому з відповідача підлягає стягнення сума витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3304,80 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 133, 141, 259, 263- 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (зареєстроване місце знаходження: вул. Юрія Поправки, 6, кабінет 13, м. Київ, код ЄДРПОУ 42986956, рахунок НОМЕР_4 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ЄДРПОУ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21133352, МФО 322001) заборгованість за кредитним договором №507132860 від 20.02.2020 року в сумі 24731,00 грн. (двадцять чотири тисячі сімсот тридцять одну гривню), з яких: 20000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 коп.) – основний борг, 4731,00 грн. (чотири тисячі сімсот тридцять одна гривня 00 коп.) – проценти.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (зареєстроване місце знаходження: вул. Юрія Поправки, 6, кабінет 13, м. Київ, код ЄДРПОУ 42986956, рахунок НОМЕР_4 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ЄДРПОУ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21133352, МФО 322001) судовий збір у розмірі 1268,37 грн. (одна тисяча двісті шістдесят вісім гривень 37 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3304,80 грн. (три тисячі триста чотири гривні 80 коп.).
В решті частині позову щодо стягнення процентів в сумі 27185,00 грн. - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повне найменування учасників процесу:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», зареєстроване місце знаходження: вул. Юрія Поправки, 6, кабінет 13, м. Київ, код ЄДРПОУ 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повне рішення складено 15.07.2026 року.

Суддя: 	Лілія ГУРАЛЬ