Справа № 191/2171/26
Провадження № 2/191/1335/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

24 серпня 2026 року м. Синельникове 
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – Форощука О.В. 
за участю секретаря – Рибак М.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроагроальянс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Горовий С.О. звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроагроальянс» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 1224855300:01:001:0283, площею 6,89 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області.
Як зазначає позивачка, у 2022 році представники ТОВ «Дніпроагроальянс» запропонували їй укласти договір оренди земельної ділянки та повідомили про необхідність сплати додаткової винагороди за підписання договору в розмірі річної орендної плати.
Позивачка погодилася на укладення договору.
01 березня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Дніпроагроальянс» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 7 років, тобто до березня 2030 року.
Відповідно до пункту 4.1 договору орендна плата встановлена у розмірі 32 298,14 грн за повний рік оренди та вноситься у грошовій формі.
Пунктом 4.2 договору передбачено, що орендарем із суми орендної плати утримуються податки та збори.
Відповідно до пункту 4.4 договору орендна плата сплачується один раз на рік, не пізніше 31 грудня кожного року включно, а виплата орендної плати повинна бути зафіксована письмово.
Позивачка зазначає, що під час підписання договору їй були передані грошові кошти як винагорода за укладення договору, однак зазначені кошти не були визначені сторонами як орендна плата за користування земельною ділянкою.
У подальшому, за твердженням позивачки, відповідач не сплачував їй орендну плату за користування земельною ділянкою за 2023, 2024 та 2025 роки.
Позивачка вважає, що систематична несплата відповідачем орендної плати є істотним порушенням умов договору та підставою для його дострокового розірвання.
У позовній заяві позивачкою також заявлено вимоги про стягнення заборгованості та інших передбачених законом і договором платежів.
Згідно з розрахунком, наведеним в уточненій позовній заяві, ціна позову за майновими вимогами становить 122 890, 01 грн, у тому числі: 107 539,89 грн - заборгованість, заявлена до стягнення за договором; 11 627,50 грн - інфляційні втрати; 3721,38 грн - 3 % річних; 1,24 грн - пеня.
Крім того, позивачкою заявлено вимогу про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення з відповідача понесені судові витрати.
З матеріалів справи вбачається, що 27 жовтня 2025 року між ОСОБА_1 та АО «Алістер» укладено договір про надання правової допомоги.
Дорученням (завданням) № 1 від 27 жовтня 2025 року до вказаного договору ОСОБА_1 доручила АО «Алістер» представляти її інтереси відносно розірвання договору оренди земельної ділянки від 01 березня 2023 року, укладеного з ТОВ «Дніпроагроальянс», щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1224855300:01:001:0283 площею 6,89 га.
Додатковою угодою № 1 до договору про надання правової допомоги сторонами визначено вартість послуг із представництва інтересів замовника у розмірі 4 000,00 грн.
На підтвердження витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено витяг з договору про надання правової допомоги від 27 жовтня 2025 року.
Загальний розмір судових витрат, які позивачка просить стягнути з відповідача, становить 7 993 грн. 60 коп., з яких 3 993, 60 грн - судовий збір та 4 000, 00 грн - витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача надав попередньо заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги підтримують у повному обсязі проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини своєї неявки до суду не повідомив. Правом на подання відзиву не скористався.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» за договором оренди землі орендодавець передає земельну ділянку у володіння і користування орендареві на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Закон України «Про оренду землі» визначає оренду землі як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою. 
Згідно зі статтею 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення та перегляду є істотною умовою договору оренди землі. 
Судом установлено, що 01 березня 2023 року між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1224855300:01:001:0283, площею 6,89 га.
Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини щодо користування відповідачем належною позивачці земельною ділянкою на умовах платності.
Відповідно до пункту 4.1 договору річна орендна плата становить 32 298,14 грн.
Пунктом 4.4 договору сторони погодили строк внесення орендної плати - один раз на рік, не пізніше 31 грудня відповідного року включно.
Отже, відповідач зобов`язаний був сплачувати орендну плату у визначеному договором розмірі та у встановлені договором строки.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю є платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Відповідно до статті 24 цього Закону орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. 
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Умовами договору сторони чітко визначили розмір, порядок та строк внесення орендної плати.
Судом установлено, що орендна плата за 2023, 2024 та 2025 роки відповідачем у встановлені договором строки не сплачена, відповідно до виписки по банківському рахунку власником якого є ОСОБА_1 за період 01.01.2022 – 13.03.2026 року зарахованих коштів від ТОВ «Дніпроагроальянс» не було.
Відповідачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували виконання ним обов`язку зі сплати орендної плати за зазначені роки.
Зокрема, у матеріалах справи відсутні документи, підписані сторонами договору, які підтверджували б отримання позивачкою орендної плати за 2023, 2024 та 2025 роки.
Суд, приймає доводи про те, що грошові кошти, передані позивачці при підписанні договору, були не орендною платою за 2023 рік, а як винагорода за укладення договору, оскільки жодного документа, підписаного сторонами, відповідно до якого передана при укладенні договору винагорода зараховується в рахунок орендної плати за 2023 рік, суду не надано.
Сам по собі факт передачі грошових коштів при укладенні договору не доводить виконання саме того грошового зобов`язання, яке виникло у відповідача щодо сплати орендної плати за відповідний рік.
Суд виходить із того, що правова підстава передачі коштів має бути встановлена з урахуванням домовленостей сторін та умов укладеного договору.
У даному випадку винагорода за укладення договору та орендна плата за користування земельною ділянкою мають різну правову природу.
Позивачкою надано розрахунок, відповідно до якого загальна сума заборгованості за період 2023 – 2025 р. становить  122 890, 01 грн., із яких: 107 539,89 грн - заборгованість, заявлена до стягнення за договором; 11 627,50 грн - інфляційні втрати; 3721,38 грн - 3 % річних; 1,24 грн - пеня.
Відповідачем, наданий стороною позивача розрахунок заборгованості не спростований, власних розрахунків останнім не подано, тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.
Також відповідачем не надано доказів повного або часткового погашення зазначеної заборгованості.
За таких обставин суд вважає доведеним факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачкою в сумі 122 890, 01 грн.
Вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягають вирішенню з урахуванням статті 625 ЦК України, якщо відповідні нарахування заявлені позивачкою та обґрунтовані наданим розрахунком.
Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості з орендної плати за землю за 2026 рік і до повернення земельної ділянки з оренди, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем у порушення вказаних норм не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності та розміру заборгованості відповідача за спірний період (зокрема, актів звірки взаєморозрахунків, довідки про рух коштів або розрахунку виставлених рахунків). Сама лише констатація факту існування заборгованості у позовній заяві, без підтвердження її первинними документами, не є належним доказом, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю.
Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України систематична несплата земельного податку або орендної плати є підставою припинення права користування земельною ділянкою. 
Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін, а на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Згідно зі статтею 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду, зокрема у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених законом та умовами договору. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого систематичною є повна несплата орендної плати у два та більше випадків. Верховний Суд також зазначив, що систематична повна несплата орендної плати є підставою для розірвання договору оренди землі на підставі пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України. 
У судовому засіданні досліджено виписки по банківському рахунку власником якого є ОСОБА_1 за період 01.01.2022 – 13.03.2026 року і встановлено три послідовні випадки несплати орендної плати ТОВ «Дніпроагроальянс»  за 2023, 2024 та 2025 роки.
Отже, має місце систематична несплата відповідачем орендної плати.
При цьому порушення відповідача стосується основного обов`язку орендаря сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.
Орендодавець, передаючи земельну ділянку в користування, мав законне очікування отримувати визначену договором плату, натомість відповідач протягом трьох років користувався земельною ділянкою, не виконуючи належним чином свого основного майнового обов`язку, тому таке порушення має істотний та систематичний характер.
За встановлених обставин продовження договірних відносин між сторонами суперечило б суті платної оренди землі та позбавляло б позивачку того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Таким чином, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки від 01 березня 2023 року.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 
З матеріалів справи вбачається, що позивачкою сплачено судовий збір у загальному розмірі 3 993, 60 грн.
Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. 
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що відповідно до статті 137 ЦПК України такі витрати підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до договору про надання правової допомоги від 27 жовтня 2025 року, доручення № 1 від 27 жовтня 2025 року та додаткову угоду № 1, визначено вартість послуг із представництва інтересів у розмірі 4 000,00 грн.
Враховуючи характер спору, його предмет, обсяг заявлених вимог, необхідність підготовки позовної заяви та представництва інтересів позивачки, суд вважає заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованим та співмірним із предметом спору.
Відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявлено, доказів неспівмірності суду не надано.
Отже, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.
Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 133, 137, 141, 263–265, 274 ЦПК України, статтями 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 651 ЦК України, статтями 13, 15, 21, 24, 25, 31, 32 Закону України «Про оренду землі», пунктом «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроагроальянс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі, задовольнити частково.
Розірвати договір оренди земельної ділянки від 01 березня 2023 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроагроальянс» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1224855300:01:001:0283, площею 6,89 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроагроальянс» ідентифікаційний номер 34590337 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 заборгованість за період 2023 – 2025 р. за договором оренди земельної ділянки від 01 березня 2023 року в загальному розмірі 122 890, 01 грн. та судові витрати у розмірі 7 993 гривні 60 копійок, які складаються із: 3 993, 60 грн. судового збору та 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпроагроальянс» (ідентифікаційний номер 34590337, адреса: 52532, Дніпропетровська обл., Синельниківський р-н, сел. Роздори, вул. Робоча, буд. 10-Б) повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) земельну ділянку з кадастровим номером 1224855300:01:001:0283, площею 6,89 га, розташовану на території Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, в стані, придатному для цільового використання.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Суддя | | О.  В.  Форощук