ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 918/718/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г., 

за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи: 
ОСОБА_1 : не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 (колегія суддів у складі: Павлюк І.Ю. - головуючий, Тимошенко О.М., Розізнана І.В.)
та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 16.01.2026 (суддя Бережнюк В.В.)
у справі № 918/718/25
за заявою ОСОБА_1 
про неплатоспроможність, 

ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст заяви та хід розгляду справи
1.  ОСОБА_1 (далі - Боржник) подав до господарського суду заяву про власну неплатоспроможність у зв`язку з неможливістю погасити заборгованість перед Акціонерним товариством "Сенс Банк" (далі - Банк) у сумі 1180803,05 грн. 
2. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.08.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність Боржника, введено процедуру реструктуризації боргів боржника. 
3. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.10.2025 визнано грошові вимоги Банку до Боржника в розмірі: 578234,31 грн заборгованості за тілом кредиту, 794655,53 грн заборгованості за відсотками (друга черга задоволення); включено до витрат, пов`язаних із провадження у справі про неплатоспроможність, витрати на оплату судового збору Банком у розмірі 4844,80 грн (відшкодовуються в повному обсязі до задоволення вимог кредиторів). 
4. 18.12.2025 керуючий реструктуризацією боргів Боржника подав клопотання про долучення доказів: запит арбітражного керуючого про надання інформації та документів №11.12/01-25 від 11.12.2025; відповідь представника Боржника від 17.12.2025 з додатками; запит на опитування Банку вих. № 17.12/02-25 від 17.12.2025 з доказами надіслання; проект плану реструктуризації боргів боржника (нова редакція). 
5. 22.12.2025 Банк подав клопотання про закриття провадження у справі про неплатоспроможність Боржника, мотивоване тим, що план реструктуризації боргів Боржника не схвалений зборами кредиторів, оскільки Боржник подав на розгляд кредиторів формальний, невиконуваний, необґрунтований, нереальний план реструктуризації боргів, який не відповідає вимогам реструктуризації боргів та не відповідає приписам Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ). Водночас Боржник не обґрунтував підстави, причини, фактори, що призвели до його неплатоспроможності, не навів поточні витрати своєї родини. 
6. Керуючий реструктуризацією та Боржник заперечили проти зазначеного клопотання, оскільки боржник має право подати план у редакції, яка відповідає його реальним можливостям, закон не встановлює мінімального відсотка погашення боргів у плані реструктуризації та обов`язку змінювати умови плану лише тому, що кредитор з ними не погоджується; низький (приблизно 5%) рівень погашення заборгованості у проєкті плану реструктуризації не є ознакою недобросовісності Боржника. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
7. Згідно з умовами проєкту плану реструктуризації боргів Боржника, запропонованого ним до погодження, у результаті реструктуризації боргу перед Банком протягом 60 місяців Боржник повинен сплатити 60000,00 грн (з яких 4844,80 грн судові витрати та заборгованість 55155,20 грн, підтверджена рішенням суду). Залишок непогашеної заборгованості (близько 95%), що становить різницю між визнаними у цій справі грошовими вимогами Банку до Боржника та тими, що будуть погашені в результаті виконання плану реструктуризації, підлягає прощенню (списанню), яке буде здійснене після повного виконання зобов`язань боржником за реструктуризованим зобов`язанням.
8. У проєкті плану не зазначено обставин, які спричинили неплатоспроможність, не обґрунтовано природу і причини неплатоспроможності та не надано інформації щодо витрачання (спрямування) коштів, отриманих від кредитора у 2008 році. Натомість у відповідній частині плану наведено формальні відомості про те, що причиною неплатоспроможності є глобальна світова фінансова криза, підвищення курсу долара США відносно гривні, введення воєнного стану в Україні, що є надмірним фінансовим навантаженням для Боржника. Також Боржник зауважив, що він має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей. 
Стислий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
9. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16.01.2026, залишеною без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2026, закрито провадження у справі про неплатоспроможність Боржника. 
10. Судові рішення мотивовано тим, що проєкт плану реструктуризації у цій справі вказує на ознаки ухилення Боржника від виконання зобов`язань, адже зазначений проєкт плану фактично має на меті не реструктуризацію боргів перед єдиним кредитором - Банком, як передбачає закон (стаття 124 КУзПБ), а фактичне списання заборгованості перед кредитором, що свідчить про зловживання Боржником правом на доступ до суду, ігнорування ним мети і завдань процедури реструктуризації боргів. При цьому господарські суди врахували, зокрема, що Боржник не зазначив обставин, які спричинили неплатоспроможність, не обґрунтував природу і причини неплатоспроможності, не надав інформацію щодо витрачання (спрямування) коштів, отриманих від Банку ще у 2008 році.
Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника 
11. Боржник подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду, передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
12. Касаційну скаргу подано з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
13. Боржник вважає, що господарські суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи неправильно застосували положення частини 2 статті 6, частини 5 статті 119, частини 3 статті 124, частини 11 статті 126, частини 7 статті 123 КУзПБ та порушили приписи статей 74, 86 Господарського процесуального кодексу України, не врахувавши висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, від 26.05.2022 у справі №903/806/20, щодо реабілітаційної мети процедури, критеріїв добросовісності боржника, вичерпності підстав для закриття провадження і необхідності оцінки причин несхвалення плану через призму судового контролю.
14.  Боржник наголошує, що частина 3 статті 124 КУзПБ прямо передбачає можливість відстрочення, розстрочення та прощення (списання) боргів або їх частини у плані реструктуризації, не містить кількісних або відсоткових меж списання, не пов`язує розмір прощення з презумпцією недобросовісності боржника та не встановлює, що навіть економічно невигідні для кредитора параметри плану автоматично перетворюються на безумовну підставу для закриття провадження. 
15. На думку Боржника, господарські суди попередніх інстанцій поклали "високий відсоток списання" в основу висновку про невідповідність меті процедури реструктуризації та недобросовісність, чим фактично ототожнили економічну оцінку для кредитора з юридичним критерієм добросовісності боржника. Натомість господарські суди не встановили обставин, які прямо свідчать про недобросовісність боржника у визначених законом формах. 
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
16. Банк у встановлений судом термін не подав відзиву на касаційну скаргу. 
Позиція Верховного Суду
17. Керуючись вимогами статей 14, 300 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги та виходить з такого.
18. Предметом касаційного перегляду є постанова господарського суду апеляційної інстанції, ухвалена за наслідками перегляду ухвали місцевого господарського суду про закриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи.
19. Згідно зі статтею 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, КУзПБ, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
20. Частиною 1 статті 2 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
21. Із введенням в дію КУзПБ запроваджено новий правовий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, та є відмінним (наділеним особливостями) за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства юридичних осіб.
22. Неплатоспроможність - це неспроможність боржника (іншого, ніж страховик або кредитна спілка) виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом (стаття 1 КУзПБ).
23. З пояснювальної записки до проєкту КУзПБ вбачається, що метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації та потребують допомоги з боку держави.
24. Тому призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.
25. Також у преамбулі КУзПБ закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
26. За таким підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги п`ятої КУзПБ (в редакції, чинній на час постановлення ухвали господарського суду першої інстанції) - "Відновлення платоспроможності фізичної особи" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.
27. Отже, застосовуючи ці норми, необхідно враховувати, що, на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб КУзПБ не встановлена.
28. З огляду на виключне право лише боржника - фізичної особи на ініціювання справи про свою неплатоспроможність (стаття 116 КУзПБ) Верховний Суд неодноразово зауважував, що цим Кодексом запроваджено "добровільне банкрутство" боржника - фізичної особи, що є правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації боргів, їх часткового чи повного прощення (списання), за результатом чого отримати звільнення від боргів і відновити свою платоспроможність.
29. Подібні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі №903/806/20 (на яку посилається Боржник у касаційній скарзі).
30. Тобто процедура неплатоспроможності фізичних осіб була введена законодавцем як інструмент виходу правовим способом зі скрутного фінансового становища для приватних осіб, а саме задля звільнення від боргів та відновлення платоспроможності.
31. Відповідно до статті 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
32. Частиною 2 статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника. 
33. Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).
34. В ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає, зокрема, про: введення процедури реструктуризації боргів боржника; строк підготовки та подання до господарського суду плану реструктуризації боргів боржника, який не може перевищувати трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду (частина 5 статті 119 КУзПБ).
35. Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (частина 2 статті 122 КУзПБ).
36. Загальні вимоги щодо плану реструктуризації боргів боржника встановлено статтею 124 КУзПБ. Дотримання цих вимог під час розроблення проекту плану реструктуризації дає можливість зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника, прийняти рішення про схвалення плану та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів.
37. У частині 2 статті 124 КУзПБ наведено перелік відомостей, що мають бути зазначені у плані реструктуризації боргів боржника, у тому числі: обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації).
38. Частиною 3 статті 124 КУзПБ також передбачено, що план реструктуризації боргів боржника може містити положення, зокрема, про: реалізацію в процедурі реструктуризації боргів частини майна боржника, у тому числі того, що є предметом забезпечення, черговість, строки реалізації такого майна та кошти, які планується отримати від його реалізації; відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини тощо.
39. Розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника та прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність віднесено до основних завдань зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника. Проведення зборів кредиторів та голосування на них здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб (частини 2, 3 статті 123 КУзПБ).
40. Порядок затвердження плану реструктуризації боргів боржника закріплений у статті 126 КУзПБ, положеннями якої передбачено подання керуючим реструктуризацією відповідної заяви протягом трьох днів з дня схвалення зборами кредиторів погодженого з боржником плану реструктуризації боргів, розгляд такої заяви господарським судом протягом 10 днів з дня її отримання із заслуховуванням кожного присутнього на засіданні кредитора, який має заперечення щодо плану реструктуризації боргів. 
41. Господарський суд зобов`язаний затвердити план реструктуризації боргів боржника, якщо такий план схвалений кредиторами та боржником, але має право за вмотивованим клопотанням боржника чи кредитора змінити план погашення боргів у частині збільшення чи зменшення строку його виконання або розміру суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів, чи суми, яка щомісяця залишається боржнику на задоволення побутових потреб (не менше розміру, встановленого статтею 124 цього Кодексу) (частина 7).
42. Однак господарський суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, зокрема, якщо: порушено порядок розроблення, схвалення та погодження плану реструктуризації боргів, встановлений цим Кодексом; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; кредитор, який не брав участі в голосуванні чи проголосував проти схвалення плану реструктуризації боргів, доведе, що в разі визнання боржника банкрутом у порядку, визначеному цим Кодексом, його вимоги були б задоволені у розмірі, що перевищує розмір вимог, які будуть задоволені відповідно до умов плану реструктуризації боргів, тощо (частина 8). 
43. Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, зокрема викладеною в постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20, процедура реструктуризації боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
44. Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20 (на яку посилається Боржник у касаційній скарзі), вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.
45. За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини 2, 3 статті 13 ЦК України).
46. До боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.
47. Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:
- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини 2 статті 116 КУзПБ), отже, обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та / або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо; 
- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 - 11 частини 3 статті 116 КУзПБ), а в разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог; 
- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина 4 статті 116, частина 7 статті 126 КУзПБ);
- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУзПБ);
- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статті 128 КУзПБ).
48. КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:
- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 частини 4 статті 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених частиною 7 статті 123 КУзПБ;
- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини 7 статті 123 КУзПБ);
- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною 3 статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини 8 статті 126 КУзПБ);
- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).
49. Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог. 
50. Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності. 
51. Щодо застосування частини 11 статті 126 КУзПБ Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 сформував висновок, за яким у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях або бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях або бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.
52. У розвиток цієї правової позиції Верховний Суд у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника. 
53. Такими обставинами можуть бути, серед іншого, ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або в інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.
54. Також Верховний Суд у зазначеній постанові зауважив, що приписи частини 11 статті 126 та частини 1 статті 130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а частина 1 статті 130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.
55. Провадження у цій справі про неплатоспроможність Боржника відкрито 19.08.2025, однак станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали від 16.01.2026 господарському суду першої інстанції не було подано погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів Боржника. 
56. Наведене свідчить про наявність у господарського суду передумов для застосування дискреції, передбаченої частиною 11 статті 126 КУзПБ, тобто відкриття процедури погашення боргів або закриття провадження у справі про неплатоспроможність Боржника, зважаючи на причини недосягнення мети процедури реструктуризації боргів, зокрема, враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність. 
57. Дослідивши відповідні обставини щодо непогодження кредиторами запропонованого плану реструктуризації боргів Боржника, господарські суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини, які свідчать про невідповідність зазначеного плану вимогам КУзПБ, меті та завданням процедури реструктуризації боргів.
58. Наведений висновок господарських судів ґрунтується на тому, зокрема, що Боржник у запропонованому плані реструктуризації не зазначив обставин, які спричинили неплатоспроможність, не обґрунтував природу і причини неплатоспроможності та не надав інформації щодо витрачання (спрямування) коштів, отриманих від Банку в 2008 році. Натомість Боржник у відповідній частині плану навів формальні відомості про те, що причиною неплатоспроможності є глобальна світова фінансова криза, підвищення курсу долара США відносно гривні, введення воєнного стану в Україні, а також перебування на його утриманні чотирьох неповнолітніх дітей. 
59.  Тобто зміст проєкту плану реструктуризації боргів Боржника не надає достатніх підстав для висновку, що боржник потрапив у стан неплатоспроможності внаслідок несприятливого збігу певних обставин, що не дозволив йому своєчасно виконати свої зобов`язання перед кредитором, попри всі заходи, вжиті ним у межах об`єктивних можливостей.
60. Водночас запропонований Боржником план реструктуризації боргів передбачає погашення протягом 60 місяців 55155,20 грн заборгованості перед Банком та прощення (списання) заборгованості в розмірі, що становить близько 95%, із виділенням Боржником щомісячно для погашення боргів коштів у сумі 1000,00 грн, що є значно меншою за суму, залишену йому для задоволення побутових потреб своїх та своєї сім`ї (42000,00 грн). 
61. Проаналізувавши наведені обставини в сукупності та взаємозв`язку, господарські суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що запропонований план реструктуризації боргів Боржника, за відсутності належного обґрунтування причин неплатоспроможності, напрямів використання кредитних коштів тощо, не підтверджує дієвого прагнення Боржника до погашення вимог кредиторів у межах об`єктивних можливостей, що вказує на ознаки ухилення Боржника від виконання своїх зобов`язань, ігнорування мети і завдань процедури реструктуризації боргів, а отже, зловживання ним правом на доступ до суду при зверненні із заявою про неплатоспроможність.
62. Заперечуючи проти наведених висновків, Боржник у касаційній скарзі стверджує, що господарські суди попередніх інстанцій обмежилися формальним арифметичним зіставленням доходу до суми погашення, не встановили "вільний залишок" доходу, з якого може здійснюватися виконання плану з урахуванням гарантованих побутових потреб його сім`ї, що включає чотирьох неповнолітніх дітей.
63. Верховний Суд відхиляє такі доводи Боржника, адже вони не відповідають змісту мотивувальних частин оскаржуваних судових рішень, у яких розмір щомісячної суми коштів для погашення боргів у порівнянні з розміром коштів, залишених для задоволення потреб Боржника та його сім`ї, враховано не сам по собі ізольовано від інших обставин справи, а саме з урахуванням неналежного розкриття Боржником причин виникнення його неплатоспроможності та напрямів витрачання отриманих у кредит коштів. Це не дає достатніх підстав вважати, що Боржник відкрито взаємодіяв з господарським судом і кредиторами у межах ініційованої ним справи, а його поведінка відповідала стандарту добросовісності. 
64. Верховний Суд враховує, що частина 3 статті 124 КУзПБ передбачає можливість прощення (списання) боргів або їх частини у плані реструктуризації без встановлення кількісних або відсоткових меж такого списання. Однак щодо доводів Боржника про те, що розмір прощення боргів не пов`язаний з презумпцією недобросовісності боржника, а економічно невигідні для кредитора параметри плану не є безумовною підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність, необхідно зауважити, що конкретні умови погашення та прощення боргів, запропоновані в плані реструктуризації боргів, мають ґрунтуватися на певних поступках не лише кредиторів, а і боржника такою мірою, щоб не нівелювати саму суть реструктуризації, підміняючи її фактичним списанням основної суми боргів без обґрунтованих підстав для цього. При цьому боржник має вживати дієві заходи задля досягнення компромісу з кредиторами. 
65. Звертаючись із касаційною скаргою, Боржник не наводить конкретних аргументів, які б свідчили про те, що визначені у плані умови свідчать про реальні та беззаперечні наміри Боржника щодо досягнення цілей та завдань процедури реструктуризації, врахування інтересів не лише боржника, а і Банку. Боржник не спростував, що запропонований ним план реструктуризації боргів по суті передбачає не реструктуризацію боргу, реальне погашення заборгованості перед Банком у межах об`єктивно наявних у Боржника можливостей. Зокрема, Боржник не посилається на вжиття ним певних заходів, спрямованих на узгодження з Банком прийнятного розміру заборгованості, погашення якої задовольнило би обидві сторони з урахуванням розумного компромісу, наявність яких навіть у разі несхвалення Банком плану реструктуризації через недосягнення згоди між зазначеними особами надавало б підстави для висновку про добросовісність Боржника та необхідність переходу до процедури погашення боргів. 
66. Натомість Боржник безпідставно стверджує про ненадання йому можливості доопрацювання плану. Наведений аргумент Боржника підлягає відхиленню з огляду на те, що положеннями статті 122 КУзПБ обмежено строки вчинення відповідних процесуальних дій у справі про неплатоспроможність, зокрема, попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі, а засідання господарського суду для розгляду схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів тощо має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення ухвали за результатами попереднього засідання. Оскільки з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (19.08.2025) до вирішення питання про закриття провадження (16.01.2026) минув строк понад 120 днів, при цьому Боржник 18.12.2025 подав нову редакцію плану реструктуризації, немає підстав для висновку про обмеження можливості Боржника доопрацювати план реструктуризації боргів, вжити заходів щодо його схвалення кредитором у розумні строки. Водночас Боржник у касаційній скарзі не зазначає, у вчиненні якої конкретної процесуальної дії йому було безпідставно відмовлено, які саме зміни він мав намір додатково внести до плану реструктуризації та чим підтверджено можливість погодження такого плану з Банком. 
67.  Отже, господарські суди попередніх інстанцій на підставі сукупної оцінки змісту плану реструктуризації та процесуальної поведінки Боржника у справі про неплатоспроможність дійшли обґрунтованого висновку про наявність достатніх ознак його недобросовісності, зважаючи на відсутність сумлінної співпраці з кредитором та відкритої взаємодії з судом. При цьому господарські суди врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 26.05.2022 у справі №903/806/20, від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, на які послався Боржник у касаційній скарзі, зокрема, щодо стандарту добросовісності та реабілітаційної мети процедури неплатоспроможності. Твердження Боржника про підміну господарськими судами попередніх інстанцій юридичного критерію добросовісності економічною неприйнятністю параметрів плану для кредитора не відповідає змісту оскаржуваних судових рішень.
68. Інші доводи касаційної скарги у частині незгоди з оцінкою доказів і встановленими на їх підставі обставинами спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів, встановлення інших обставин у тому контексті, який, на думку Боржника, свідчить про відсутність підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність Боржника через недобросовісне використання ним відповідних судових процедур. Однак переоцінка доказів, вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими не входять до меж розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
69. Скаржник не довів неправильного застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути правовою підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.
70. З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних постанови апеляційного господарського суду та ухвали місцевого господарського суду - без змін.
Розподіл судових витрат
71. Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 16.01.2026 у справі №918/718/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере

Судді С. Жуков

В. Пєсков