Справа № 674/1141/26
Провадження № 2/674/1008/26

РІШЕННЯ
іменем України 

21 липня 2026 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., за участі секретаря судового засідання Бойчук С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 6587,00 грн),
в с т а н о в и в :
До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю “Споживчий центр” (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з останньої заборгованість у сумі 6587,00 грн за кредитним договором № 15.10.2023-100001447 від 15.10.2023 (далі – кредитний договір), а також судові витрати, зумовлені судовим розглядом вказаних позовних вимог.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість, яку в добровільному порядку не погашено.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором та особливостей укладення і виконання кредитних договорів; норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді.
Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.
Ухвалою від 10.06.2026 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 15.10.2023-100001447 від 15.10.2023 на умовах повернення суми кредиту з процентами відповідно до кредитного договору, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 3500,00 грн на 42 дні з фіксованою процентною ставкою у розмірі 2,1% за кожен день користування кредитом.
Складовими частинами укладеного сторонами електронного кредитного договору є пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), заявка та відповідь відповідача про прийняття пропозиції (акцепт) (п. 2.2 оферти). Згідно з п. 3, 4 заявки та акцепту кредит надано на строк 42 дні з дати його надання, а дату повернення (виплати) кредиту визначено 25.11.2023. Пунктом 8 заявки та акцепту сторони погодили єдину фіксовану незмінну процентну ставку у розмірі 2,1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит. Відповідно до п. 7 заявки та акцепту продовження строку, на який надається кредит, не передбачене, а право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту відсутнє в обох сторін. Згідно з п. 11 заявки та акцепту комісії договором не встановлені, супровідних послуг кредитодавець не надає.
Вказаний вище кредитний договір та додатки до нього підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який було відправлено на номер телефону, вказаний відповідачем як фінансовий, та введено відповідачем 15.10.2023 о 13 год. 57 хв. Ідентифікацію відповідача проведено з використанням Системи BankID Національного банку України.
Відповідач отримала обумовлені кредитним договором кошти 15.10.2023 на банківську картку № НОМЕР_1 , реквізити якої самостійно вказала позивачу в заявці.
У результаті невиконання умов кредитного договору у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у сумі 6587,00 грн, з яких: 3500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 3087,00 грн заборгованість за несплаченими процентами.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України.
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останньою зобов`язань за укладеним нею кредитним договором.
Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України.
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.
Суд встановив, що кредитний договір укладено в електронній формі з дотриманням вимог Закону України "Про електронну комерцію": позивач розмістив пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), відповідач сформувала заявку та підписала відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отриманим у смс-повідомленні на номер телефону, вказаний нею як фінансовий. За таких обставин кредитний договір за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а доводів чи доказів на спростування факту його укладення відповідач суду не надала.
Позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором, що підтверджується квитанцією про перерахунок коштів від 15.10.2023, згідно з якою 15.10.2023 о 13 год. 57 хв. на банківську картку відповідача перераховано 3500,00 грн з призначенням платіжної операції “Видача за договором № 15.10.2023-100001447”.
Відповідач, отримавши кредитні кошти, була зобов`язана в силу вимог ст. 629 та 1054 ЦК України їх повернути на умовах та у строк, передбачений укладеним договором. При цьому, в матеріалах справи документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає.
Відповідач, у свою чергу, не сплатила своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами відповідно до умов договору, що випливає з розрахунку заборгованості за договором, що наданий позивачем. Згідно з цим розрахунком жодного платежу на погашення заборгованості відповідачем не здійснено.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України.
Щодо розміру процентної ставки за кредитним договором суд зазначає таке. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Вищезазначену статтю було доповнено ч. 5 згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-IX від 22.11.2023. При цьому, вищезазначеним Законом прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про споживче кредитування" також було доповнено п. 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5% (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів – 1,5% (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно) та з 21.08.2024 включно та надалі – 1%.
У даному випадку кредитний договір укладено 15.10.2023, тобто до набрання чинності Законом України № 3498-IX від 22.11.2023, яким запроваджено обмеження максимального розміру денної процентної ставки. Наведені обмеження на цей договір не поширюються, а договори, укладені до 24.12.2023, зберігають визначені ними умови. Встановлена договором процентна ставка у розмірі 2,1% в день була правомірною на момент укладення договору, а тому нарахування процентів за такою ставкою є правомірним.
Досліджуючи розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд звертає увагу на таке. Згідно з п. 3, 4 заявки та акцепту кредит надавався строком на 42 дні з 15.10.2023, відтак термін (дату) повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом визначено 25.11.2023. Позивачем у розрахунку заборгованості нараховано проценти за користування кредитом за період з 15.10.2023 по 25.11.2023, тобто виключно в межах строку кредитування: за єдиною договірною процентною ставкою 2,1% в день нараховано по 73,50 грн за кожен день користування кредитом, загалом 3087,00 грн. Починаючи з 26.11.2023, тобто з наступного дня після спливу строку кредитування, нарахування процентів позивачем не здійснювалося. Нарахована сума не перевищує загального розміру процентів за увесь строк кредитування, визначеного умовами кредитного договору. За таких обставин нарахування процентів у сумі 3087,00 грн відповідає умовам кредитного договору та вимогам закону, а вимога про їх стягнення є правомірною.
Штрафних санкцій, комісій, інфляційних втрат та процентів річних за ст. 625 ЦК України позивачем до стягнення не заявлено.
Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2662,40 грн.
У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір у сумі 2662,40 грн стягується із відповідача.
Крім судового збору, позивач у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат заявив до відшкодування витрати, пов`язані з розглядом справи, — витрати на надіслання відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами у паперовій формі, орієнтовно в розмірі 150,00 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження цих витрат позивач надав квитанцію Поштової служби "Е-Пост" № 2081715 від 22.05.2026 з описом вкладення, згідно з якими позивач рекомендованим листом з описом вкладення надіслав відповідачу на адресу її реєстрації копію позовної заяви та доданих до неї документів, а загальна вартість цього поштового відправлення склала 116,58 грн. Оскільки надіслання відповідачу копії позовної заяви з додатками є процесуальним обов`язком позивача (ст. 177 ЦПК України), а понесені у зв`язку з його виконанням витрати документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 116,58 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи. У решті орієнтовно заявленої суми (у частині, що перевищує документально підтверджений розмір поштових витрат) підстав для стягнення суд не вбачає.
Питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішується, оскільки вимоги про їх стягнення позовна заява не містить, а докази їх понесення, за повідомленням позивача, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Позивач не позбавлений права звернутися із заявою про ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 19, 81, 133, 141, 258-260, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 205, 525, 526, 527, 530, 617, 627, 628, 629, 1048, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про споживче кредитування", суд, –
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 15.10.2023-100001447 від 15.10.2023 у сумі 6587,00 грн, з яких:
- сума заборгованості за основною сумою боргу - 3500,00 грн;
- сума заборгованості за відсотками - 3087,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" судові витрати у сумі 2662,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" витрати, пов`язані з розглядом справи (поштові витрати на надіслання відповідачу копії позовної заяви з додатками), у сумі 116,58 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (місцезнаходження: м. Київ вул. Саксаганського, 133А, код ЄДРПОУ 37356833).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повний текст рішення складено та підписано 21 липня 2026 року.

Суддя Давид БАРАТЕЛІ