СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року м. Харків Справа №917/18/26

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван 2020» про ухвалення додаткового рішення (вх.№7826 від 17.07.2026 року) 
за апеляційною скаргою відповідача – Акціонерного товариства «Палтаваобленерго» (вх.№1065П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2026 року у справі №917/18/26,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван 2020», Шосе Харківське, 4/15, каб. 44, м. Полтава, Полтавська область, 36008
до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022
про стягнення 25165,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Караван 2020» звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» 25165,00 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами договору.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.05.2026 року у справі №917/18/26 (повний текст складено 04.05.2026 року, суддя Ківшик О.В.) позов задоволено повністю.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (вул. Старий Поділ, 5, м.Полтава, Полтавська область, 36002, код ЄДРПОУ 00131819) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван 2020» (Шосе Харківське, 4/15, каб. 44, м.Полтава, Полтавська область, 36008, код ЄДРПОУ 43498958) 25165,00 грн заборгованості та 3328,00 грн судового збору.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.07.2026 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» залишено без задоволення; рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2026 року у справі №917/18/26 залишено без змін.
17.07.2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван 2020» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх.№7826), в якій заявник просить стягнути з відповідача суму судових витрат у розмірі 10000,00 грн за надання професійної правничої (правової) допомоги.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.07.2026 року прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван 2020» про ухвалення додаткового рішення до розгляду. Розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван 2020» про ухвалення додаткового рішення ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи. 
Вказана ухвала була направлена учасникам справи до їх електронних кабінетів користувача та доставлена їм 20.07.2026 року.
Від Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (вх.№7865 від 17.07.2026 року), в яких просить у задоволенні заяви представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000,00 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції відмовити.
АТ «Полтаваобленерго» заперечу єпроти задоволення заяви відповідача з посиланням на невідповідність витрат критеріям співмірності та розумності.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван 2020» про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів зазначає таке.
За приписами статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Колегія суддів зауважує на тому, що заявником – адвокатом Наконечною О.М. не порушенні строки передбачені частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван 2020» витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.
За змістом статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначено види адвокатської діяльності, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Тож, вибір форми та суб`єкта надання правової допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.
Згідно з статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Особливістю фіксованого розміру адвокатського гонорару є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту в у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта. Подібні висновки викладено в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі №910/1344/19 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 року у справі №916/893/21.
Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
Колегія суддів враховує, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Отже, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою. 
Колегія суддів зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача до заяви надано копії таких документів: договору про надання правової допомоги від 20.04.2025 року, додаткової угоди №1 від 20.05.2026 до договору про надання правничої допомоги від 20.04.2025 року, акту виконаних робіт від 16.07.2025 року, квитанції б/н від 20.05.2025 року, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1029 від 01.11.2013 року, ордеру на надання правничої допомоги серія ВІ№1399904 від 26.05.2026 року.
З наданих документів вбачається, що 20.04.2026 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Караван 2020» в особі директора Чуприн І.П. (клієнт) та адвокатом Наконечною О.М. укладено договір про надання правової допомоги (далі - договір). 
Відповідно до розділу 1 договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання здійснити представництво інтересів клієнта відносно стягнення заборгованості з Акціонерного товариства «Полтаваобленерго».
У п. 2.1.1 встановлені зобов`язання адвоката перед клієнтом надати правову допомогу, в тому числі за окремими дорученнями клієнта у вигляді: усних та письмових консультацій, висновків, довідок, роз`яснень з правових питань; складання заяв, скарг, договорів та інших документів правового характеру; захист прав, законних інтересів клієнта; представництва і захисту, прав та інтересів клієнта у цивільному, господарському, адміністративному та кримінальному судочинстві; у виконавчому провадженні та при виконанні вироку; у третейському суді та інших органах для вирішення спорів; в іноземних або міжнародних судових та інших органах; перед органами державної влади та місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами. 
Згідно п. 2.3.1 клієнт зобов`язується сплатити гонорар адвокату в розмірі та строк згідно з цими договором.
Розділом 3 договору визначена ціна і порядок розрахунків. 
В п. 3.1 визначено, що вартість послуг за цим договором визначається в розмірі 20000,00 грн і сплачується клієнтом адвокату на умовах повної оплати готівкою протягом 10 днів з моменту підписання цього договору.
В розділі 10 договору, зокрема, п.10.2 визначено, що зміни і доповнення до основного договору мають бути оформлені окремим письмовим документом, що є невід`ємною частиною договору, або цей договір має бути викладений у новій редакції.
20.05.2026 року між клієнтом та адвокатом укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги.
Так, сторони погодили, що гонорар адвоката в суді апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2026 року та додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 18.05.2026 року становить 10000,00 грн.
Згідно акту адвокатом надано на користь клієнта наступні послуги:
- підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2026 року у справі №917/18/26;
- підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 18.05.2026 року у справі №917/18/26.
У підтвердження оплати гонорару адвоката встановленого додатковою угодою №1 від 20.05.2026 року до договору про надання правничої допомоги представником позивача – адвокатом Наконечною О.М. надано квитанцію б/н від 20.05.2025 року з оплатою 10000,00 грн.
Дослідивши подані докази, колегія суддів дійшла висновку про те, що наведений перелік робіт в акті наданих послуг відповідає змісту договору про надання правової допомоги, додатковій угоді до цього договору та матеріалам даної справи, якими підтверджується участь адвоката Наконечної О.М. у розгляді справи в апеляційному господарському суді та складенні відповідних процесуальних документів.
При цьому колегія суддів, зазначає, що в додатковій угоді №1 від 20.05.2026 року, як і в акті виконаних робіт сторонами погоджено гонорар адвоката за надання правової допомоги за представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг відповідача Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2026 року у справі №917/18/26 та додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 18.05.2026 року у справі №917/18/26. 
Зазначені апеляційні скарги Акціонерним товариством «Полтаваобленерго» подані до суду апеляційної інстанції окремо та не були об`єднані в одне апеляційне провадження.
Так, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Полтаваобленерного» (вх.№1065П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2026 року у справі №917/18/26, за результатами апеляційного перегляду винесено постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.07.2026 року, оскаржуване рішення залишено без змін.
В той час, як апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (вх.№1138П/1) на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 18.05.2026 року у справі №917/18/26, порушено 22.07.2026 року згідно до ухвали Східного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження та за результатами апеляційного перегляду винесено постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.07.2026 року - оскаржуване додаткове рішення залишено без змін.
Отже, враховуючи те, що позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення за надання правничої допомоги та відшкодування витрат понесених у суді апеляційної інстанції за перегляд рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2026 року у справі №917/18/26, а докази які він надає стосуються оскарження ще й додаткового рішення Господарського суду Полтавської області від 18.05.2026 року у справі №917/18/26, суд доходить висновку про те, що справедливою та співрозмірною є сума компенсації гонорару у розмірі 5000,00 грн (50% від заявленого розміру гонорару).
Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)).
Верховний суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що суд не пов`язаний умовами договору між адвокатом і клієнтом у частині визначення розміру винагороди, яка підлягає компенсації іншою стороною, та має право зменшити заявлену суму у разі її невідповідності критеріям розумності і співмірності. При цьому підлягають врахуванню складність справи, обсяг наданих послуг та інші обставини, що мають значення для справедливого розподілу витрат.
Суд надаючи оцінку наведеним заявником розрахункам витрат на правову допомогу, з урахуванням наданих ним доказів на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації та фактичного обсягу наданих послуг правничої допомоги у суді, беручи до уваги критерії співмірності та розумності судових витрат, дійшов висновку про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу до 5000,00 грн.
Відтак, вимога позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню у розмірі 5000,00 грн.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван 2020» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково. 

Стягнути з Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (вул. Старий Поділ, 5, м.Полтава, Полтавська область, 36002, код ЄДРПОУ 00131819) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван 2020» (Шосе Харківське, 4/15, каб. 44, м.Полтава, Полтавська область, 36008, код ЄДРПОУ 43498958) 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.

В решті суми заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу відмовити.

Доручити Господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян 

Суддя В.В. Россолов 

Суддя О.І. Склярук