КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 752/20872/21
номер провадження №22-ц/824/9095/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді | Лапчевської О.Ф.,
суддів | Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 квітня 2025 року /суддя Плахотнюк К.Г./
у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, пені, три відсотка річних та інфляційних втрат, матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року позивач ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ковалевська Д.С., звернувся до суду з позовом в якому просив, з урахуванням уточнених позовних вимог (т. 2 а.с. 103-107, 164-168) стягнути на його користь: із ТДВ «СК «Альфа-Гарант»» страхове відшкодування в розмірі 10885,73 грн., пеню - 14556,21 грн., інфляційні втрати - 5326,44 грн. та 3% річних - 1501 грн.; із ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 96048,79 грн., інфляційні втрати - 44809,66 грн. та 3% річних - 9497 грн., а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн., судові витрати стягнути із відповідачів., стягнути із відповідачів судовий збір та витрати на проведення експертиз.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02 квітня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант»» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 10885 гривень 73 копійки, пеню в розмірі 12466 гривень 19 копійок, інфляційні втрати в розмірі 5046 гривень 30 копійок, 3% річних в розмірі 1089 гривень.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 96048 (дев`яносто шість тисяч сорок вісім) гривень 79 копійок та моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень. Вирішено питання судових витрат. В задоволенні решти вимог відмовлено. / т. 2 а.с. 199-213/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 будь-яких коштів та відмовити позивачу в цій частині.
На обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції допустив істотні порушення норм процесуального та матеріального права, які призвели до постановлення необґрунтованого рішення в частині стягнення коштів із ОСОБА_1 .
Зокрема, апелянт вважає, що суд порушив вимоги частини третьої статті 49 ЦПК України, прийнявши до розгляду та задовольнивши заяву позивача від 13.12.2024 про зменшення позовних вимог, яка фактично містила зміну предмета та підстав позову щодо ОСОБА_1 - були додані вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Зазначена заява була подана з порушенням встановленого строку, оскільки в спрощеному позовному провадженні зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання, а поновлення такого строку законом не передбачено.
Крім того, апелянт посилається на неправильний розрахунок розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 . Суд першої інстанції у рішенні вказав, що матеріальна шкода становить 96 048,79 грн і розраховується як різниця між 207 647,02 грн та 111 598,23 грн. Однак, на думку апелянта, така сума не відповідає висновкам судової експертизи. Згідно з висновком додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи № 6849/24-54 від 12.08.2024 вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ станом на дату ДТП становить 113 598,23 грн, а не 207 647,02 грн. Апелянт вважає, що суд безпідставно використав у розрахунках завищену суму вартості ремонту та неправильно визначив розмір страхового відшкодування, яке підлягає вирахуванню.
Апелянт також зазначає, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи щодо обсягу пошкоджень автомобіля позивача саме внаслідок ДТП 25.02.2021. Згідно зі схемою ДТП, складеною працівниками поліції, на автомобілі Toyota Camry зафіксовано пошкодження лише кришки капота, крил, переднього бампера, лівої фари та решітки радіатора. Натомість у висновках експертиз, на які послався суд, оцінювалися всі наявні на автомобілі пошкодження, в тому числі ті, які не могли виникнути внаслідок цього ДТП (зокрема пошкодження правої фари, дверей, лонжеронів, подушок безпеки тощо). Крім того, апелянт посилається на наявність у позивача попередніх пошкоджень автомобіля, зафіксованих на фотографіях з онлайн-аукціону у 2019 році, та вважає, що суд не встановив, які саме пошкодження виникли саме внаслідок ДТП за участю ОСОБА_1 .
На думку апелянта, суд безпідставно відхилив клопотання про призначення експертизи для встановлення часу та причин виникнення пошкоджень, а також клопотання про допит позивача щодо обсягу та вартості проведеного ремонту автомобіля. Це, на переконання апелянта, свідчить про однобічний підхід суду до дослідження доказів та порушення принципу змагальності сторін.
Зазначені порушення, на думку апелянта, призвели до неправильного застосування статті 1194 ЦК України та постановлення рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи та наявним у ній доказам.
Представник позивача - адвокат Ковалевська Д.С. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На обґрунтування своєї позиції представник позивача зазначає, що доводи апелянта про порушення частиною третьою статті 49 ЦПК України при прийнятті заяви від 13.12.2024 є безпідставними. Зазначена заява не містила зміни предмета або підстав позову, а лише зменшувала розмір позовних вимог. Загальна сума позовних вимог до обох відповідачів зменшилася з 245 302,82 грн до 187 624,83 грн. Крім того, первісна підстава позову - стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП, - залишилася незмінною. Представник позивача посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15, згідно з якою доповнення позову новими обставинами при збереженні первісних обставин не є зміною підстав позову.
Щодо розрахунку матеріальної шкоди, представник позивача зазначає, що суд першої інстанції правильно визначив розмір стягнення з ОСОБА_1 у сумі 96 048,79 грн як різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу (207 647,02 грн) та страховим відшкодуванням (111 598,23 грн). Такий підхід відповідає статті 1194 ЦК України та усталеній судовій практиці Верховного Суду, згідно з якою реальними збитками потерпілого є вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, а винна особа зобов`язана відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, виплаченим з урахуванням зносу. Представник позивача посилається на постанови Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 та низку інших постанов, в яких висловлено аналогічну правову позицію.
Стосовно доводів апелянта про те, що суд не встановив обсяг пошкоджень саме від ДТП 25.02.2021, представник позивача вважає їх неспроможними. Висновки судової експертизи, на які послався суд, є належними, допустимими та достовірними доказами. Апелянт не довів, що частина пошкоджень не пов`язана з цією ДТП, а його посилання на схему ДТП та попередні пошкодження автомобіля є лише припущеннями, які не спростовують висновків експерта. Представник позивача також заперечує доводи апелянта щодо безпідставного відхилення клопотань про призначення експертизи та зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності достатніх доказів для вирішення спору, зокрема висновків судової автотоварознавчої експертизи.
З урахуванням викладеного представник позивача вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга підлягає відхиленню.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що 25 лютого 2021 року, о 13 год. 30 хв., по просп. Лобановського, 119 в м. Києві сталася ДТП за участю автомобілів Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та Toyota Camri, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 .
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року, яку постановою Київського апеляційного суду від 10 червня 2021 року залишено без змін, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (т. 1 а.с.13, 14-15).
Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб Toyota Camri, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а.с. 10), отримав механічні пошкодження.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант»» відповідно до страхового поліса № 200287681 (т. 1 а.с. 16, 60). Страхова сума за вказаним полісом становить 130000 грн., розмір франшизи - 2000 грн..
26 лютого 2021 року ОСОБА_3 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування та надав відомості про особисті банківські реквізити для здійснення виплати страхового відшкодування (т. 1 а.с. 61).
08.07.2021 ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 54658,68 грн. на особистий рахунок позивача (т. 1 а.с. 35).
13.08.2021 ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 46053,82 грн. (т. 1 а.с. 97). Всього ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача було виплачено страхове відшкодування в розмірі 100712,50 грн..
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.11.2022 (т. 2 а.с. 67-68), призначено у вказаній справі судову автотоварознавчу експертизу по матеріалам справи, а ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2024 (т. 2 а.с. 117-118), призначено у вказаній справі додаткову судову автотоварознавчу експертизу в межах проведеної 25.10.2023 року експертами Київського НДІ судових експертиз МЮ України судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 752/20872/21 від 25.10.2023 № 6531/23-54 (т. 2 а.с. 75-81), вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Camri, номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.02.2021 станом на 21.07.2021 дорівнювала 248670,90 грн. Водночас, факт включення або не включення ПДВ до визначеної суми залежить від форми оподаткування суб`єктів господарської діяльності, які надавали послуги з проведення ремонту досліджуваного КТЗ, реалізації складових, матеріалів, тощо. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Camri, номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.02.2021 станом на час проведення експертного дослідження дорівнювала 360075,27 грн.. Водночас, факт включення або не включення ПДВ до визначеної суми залежить від форми оподаткування суб`єктів господарської діяльності, які надавали послуги з проведення ремонту досліджуваного КТЗ, реалізації складових, матеріалів, тощо. Ринкова вартість автомобіля Toyota Camri, номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням його технічного стану на дату ДТП, на 25.02.2021, дорівнювала 322473,49 грн., в т.ч. ПДВ.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 752/20872/21 від 12.08.2024 № 6849/24-54 (т. 2 а.с. 124-130), вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Camri, номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням зносу станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.02.2021 без включення податку на додану вартість складала 113598,23 грн..
Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції вірно керувався статтями 15, 16, 22, 23, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 Цивільного кодексу України про те, що майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням; статтями 526, 625 Цивільного кодексу України про відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання; статтями 22, 28, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про порядок та обсяг відшкодування шкоди страховиком.
Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд встановив наявність підстав для стягнення з ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант»» доплати страхового відшкодування в розмірі 10 885,73 грн, а також пені, інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення. Щодо ОСОБА_1 суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі 96 048,79 грн як різниці між вартістю відновлювального ремонту та виплаченим страховим відшкодуванням, а також моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. Водночас суд відмовив у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_1 інфляційних втрат та 3% річних, оскільки до ухвалення судового рішення грошове зобов`язання в розумінні статті 625 ЦК України не було конкретизоване. Суд визнав висновки судової автотоварознавчої експертизи та додаткової судової автотоварознавчої експертизи належними, допустимими та достовірними доказами.
Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками, а доводи апеляційної скарги відхиляються з таких підстав.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції частини третьої статті 49 ЦПК України при прийнятті заяви позивача від 13.12.2024 є помилковими. Зазначена заява не містила зміни предмета або підстав позову в розумінні процесуального закону. Позивач зменшив розмір позовних вимог, при цьому первісна підстава позову - стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - залишилася незмінною. Крім того, загальна сума позовних вимог до обох відповідачів у результаті подання цієї заяви зменшилася. 
Щодо доводів апелянта про неправильний розрахунок розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , колегія суддів вважає їх неспроможними. Суд першої інстанції правильно застосував положення статті 1194 Цивільного кодексу України та виходив з того, що винна особа зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром завданої шкоди та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком з урахуванням зносу. Висновок суду про розмір матеріальної шкоди ґрунтується на висновках судової експертизи, які є належними та достовірними доказами. Апелянт не надав переконливих доказів на підтвердження того, що суд неправильно визначив вартість відновлювального ремонту або розмір страхового відшкодування, яке підлягає вирахуванню.
За результатами проведення додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи 12.08.2024 року було складено Висновок експерта №6849/24-54, за яким вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіля "TOYOTA CAMRY" реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 в цінах на дату ДТП - 25.02.2021 становить 207 647,02 грн. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не встановив обсяг пошкоджень автомобіля позивача саме внаслідок ДТП 25.02.2021, колегія суддів відхиляє. Суд обґрунтовано поклав в основу рішення висновки судової автотоварознавчої експертизи та додаткової судової автотоварознавчої експертизи, проведених Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз. Зазначені висновки містять оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу внаслідок конкретної дорожньо-транспортної пригоди. Апелянт не довів належними засобами доказування, що частина пошкоджень, врахованих експертом, не пов`язана з ДТП за участю ОСОБА_1 . Посилання апелянта на схему ДТП та наявність попередніх пошкоджень автомобіля є недостатніми для спростування висновків судової експертизи.
Також безпідставними є доводи апелянта про відхилення судом клопотань про призначення експертизи та допит позивача. Суд першої інстанції, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність потреби в призначенні додаткових експертиз, оскільки для вирішення спору було достатньо висновків судової автотоварознавчої експертизи. Апелянт своїх питань експерту не ставив, зокрема і щодо часу виникнення пошкоджень, у матеріалах справи наявні дані щодо попередніх дтп, що враховано експертом /т. 2 а.с. 80/
Щодо доводів апелянта про неправильний розрахунок розміру матеріальної шкоди, колегія суддів вважає їх безпідставними.
Суд першої інстанції правильно визначив розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , як різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та розміром страхового відшкодування, яке підлягало виплаті страховиком з урахуванням зносу та франшизи.
Згідно з висновком додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи № 6849/24-54 від 12 серпня 2024 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Camry станом на дату ДТП без урахування зносу становить 207 647,02 грн. Страхова сума за полісом № 200287681 становить 130 000 грн, а розмір франшизи - 2 000 грн. Таким чином, розмір страхового відшкодування, яке підлягало виплаті ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант»» з урахуванням зносу та франшизи, становить 111 598,23 грн (113 598,23 грн - 2 000 грн). Саме цю суму суд першої інстанції обґрунтовано вирахував з вартості відновлювального ремонту без урахування зносу.
Такий підхід відповідає положенням статті 1194 Цивільного кодексу України та правовим позиціям Верховного Суду, за якими винна особа зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром завданої шкоди (вартість відновлювального ремонту без зносу) та страховим відшкодуванням, яке підлягало виплаті страховиком з урахуванням зносу.
Посилання апелянта на реально виплачену страховиком суму 100 712,50 грн є безпідставним, оскільки при визначенні розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню винною особою, значення має не фактичний розмір виплати страховика, а той розмір страхового відшкодування, який підлягав виплаті відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були належним чином досліджені та оцінені судом.
Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 квітня 2025 року - залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 квітня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: