ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 913/375/23(913/211/23) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О. В. - головуючого, Жукова С. В., Погребняка В. Я.,

за участі секретаря судового засідання Аліференко Т. В.
розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 
на рішення Господарського суду Луганської області (суддя Вінніков С. В.) від 26.01.2026
та постанову Східного апеляційного господарського суду (головуючий - Россолов В. В., судді: Склярук О. І., Хачатрян В. С.) від 30.03.2026
за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Схід" 
про стягнення 3 581 392 грн 74 коп. 
в межах справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Енергетичний Реєстр"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Схід"
про визнання банкрутом.

Учасники справи:
представник позивача - Остапенко С. Л., адвокат; 
представник відповідача - не з`явився.

1. Короткий зміст вимог
1.1. 27.11.2023 Господарський суд Луганської області ухвалив відкрити за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Енергетичний Реєстр" провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Схід" (далі - Боржник) в порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру розпорядженням майном та призначити розпорядника майна Боржника тощо.
1.2. 22.06.2023 Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - Позивач) подало позов про стягнення з Боржника (Відповідач) 3 581 392 грн 74 коп. штрафних санкцій (з них 2 193 829 грн 64 коп. пені, 705 502 грн 53 коп. штрафу, 176 015 грн 98 коп. 3 % річних та 506 044 грн 59 коп. збитків від інфляції) за несвоєчасне виконання Відповідачем умов укладеного між сторонами договору від 15.05.2019 № 0155-02024 про передачу електричної енергії (далі - Договір).
1.3. Позов обґрунтований неналежним виконанням Відповідачем грошових зобов`язань за Договором щодо термінів поетапної оплати планової вартості отриманої послуги та фактичної вартості цієї послуги.

2. Короткий зміст рішень судів першої і апеляційної інстанцій
2.1. Справа переглядалась судами неодноразово.
28.08.2025 Верховний Суд постановив про скасування постанови Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 та рішення Господарського суду Луганської області від 10.07.2024 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 1 994 710 грн 41 коп. пені та 705 502 грн 53 коп. штрафу з направленням справи у скасованій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
2.2. При новому розгляді справи 26.01.2026 Господарський суд Луганської області ухвалив рішення (залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.03.2026) про часткове задоволення позову: стягнення з Відповідача на користь Позивача 263 204 грн 32 коп. пені, 211 650 грн 76 коп. штрафу з відмовою у решті вимог та розподілом судових витрат між сторонами.
2.3. Судові рішення мотивовані обґрунтованістю вимог Позивача на задоволену суму пені та штрафу з огляду на:
- безпідставний розрахунок пені у розмірі 0,1 %, що передбачений пункту 6.7 Договору, який перевищує подвійну облікову ставку НБУ, яку і треба застосовувати у спірних правовідносинах, що зумовило здійснення судом власного розрахунку суми пені;
- правильний розрахунок суми штрафу;
- наявність підстав для зменшення сум пені та штрафу на 70 %, виходячи з: відсутності у Відповідача основної заборгованості за Договором та доказів понесення Позивачем збитків у результаті порушення Відповідачем зобов`язання; загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, беручи до уваги кризову ситуацію, яка склалася внаслідок військової агресії російської федерації проти України, що не могла не вплинути негативно на фінансовий стан Відповідача, а також те, що місцезнаходженням Відповідача є тимчасово окупована територія.

3. Встановлені судами обставини
3.1. ПАТ НЕК Укренерго є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго.
3.2. Відповідач здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачу на підставі ліцензії з постачання електричної енергії споживачу, виданої згідно постанови НКРЕКП від 14.06.2018 № 429, а також виконує спеціальну функцію постачальника універсальної послуги на території Луганської області відповідно до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268.
3.3. Сторони уклали договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 15.05.2019 № 0155-02024 (далі - Договір), згідно з пунктом 1.1 якого Позивач - ПАТ НЕК Укренерго (Оператор системи передачі, ОСП) зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі Послуга) відповідно до умов цього Договору, а Відповідач (Користувач) зобов`язується здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов цього Договору.
3.4. Додатковою угодою від 15.05.2019 б/н Договір викладено у новій редакції, Оператором системи передачі (ОСП) вже вказано ПАТ НЕК Укренерго (правонаступника ДП НЕК Укренерго).
3.5. Згідно з пунктом 4.1 Договору для розрахунків за цим Договором використовується плановий і фактичний обсяг Послуги.
3.6. Пунктом 6.2. Договору встановлено, що користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості Послуги ОСП таким чином:
1 платіж до 17.00 години другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості Послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього Договору.
Подальша оплата може здійснюватися щоденно, або шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуг, яка визначена згідно з розділом 5 Договору, у кожен з наступних періодів;
2 платіж з 06 до 10 числа розрахункового місяця;
3 платіж з 11 до 15 числа розрахункового місяця;
4 платіж з 16 до 20 числа розрахункового місяця;
5 платіж з 21 до 25 числа розрахункового місяця.
Розмір оплати у вказані періоди повинен бути не менше планової вартості Послуг, яка визначена згідно з умовами розділу 5 цього Договору.
3.7. Пунктом 6.5 Договору встановлено, що Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акту приймання-передачі Послуги, який ОСП надає Користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих Виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою Системи управління ринком (Сервіс), з використанням електронно-цифрового підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді у порядку, визначеному законодавством;
Пунктом 6.7 Договору встановлено, що у випадку порушення Користувачем термінів розрахунку ОСП має право нараховувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення; за прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.
В абзаці 4 пункту 6.7 Договору визначено, що за наявності заборгованості, кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення.
3.8. У період з липня 2019 року до вересня 2021 року Позивач щомісячно надавав Відповідачу Послугу, за яку щомісячно сплачував:
- шляхом внесення попередньої оплати планової вартості Послуги, відповідно до етапів, вказаних у Договорі (передоплатою);
- шляхом розрахунку за фактичний обсяг Послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акту приймання-передачі Послуги (платою після одержання Послуги);
- у деяких випадках (липень 2019, березень, жовтень 2020 та інш.) відповідачем порушувалися терміни внесення попередньої оплати Послуги, відповідно до етапів, вказаних у Договорі.
3.9. У Відповідача відсутня заборгованість перед Позивачем за надану Послугу за Договором, що надавалася щомісячно у період з липня 2019 року до вересня 2021 року, 
Позивач не заявляв про факт та вимоги щодо заборгованості, станом на жовтень 2021 року Договором заборгованість відсутня, що вбачається як із наданого Позивачем розрахунку позовних вимог, так і з наданих Відповідачем актів звірення розрахунків.
3.10.  Позивач не заявив суду та не надав доказів понесення додаткових збитків, спричинених несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за Договором, а вимоги щодо таких збитків не заявив.
3.11. Відповідач неодноразово звертався до НКРЕКП (листи від 13.01.2021 №01-40_2_10, від 25.01.2021 №01-40_2_23, від 23.02.2021 №01-40_2_45) та повідомляв про ситуацію, яка склалась на ринку електричної енергії, а також просило втрутитися в ситуацію. Відповідних змін, які б поліпшили розрахунки, НКРЕКП внесено не було, відповідні заходи не вжиті. 
3.12. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням товариства Відповідача є: пл. Базарна, буд. 32 А, м. Старобільськ Луганської області, 92702.
3.13.  Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, відповідно до якого територія Старобільська міської територіальної громади Старобільського району Луганської області з 28.02.2022 і по теперішній час належить до тимчасово окупованих російською федерацією територій України.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги
4.1. 29.04.2026 Позивач подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 та рішення Господарського суду Львівської області від 26.01.2026 в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з Відповідача 614 143 грн 42 коп. пені та 493 851 грн 77 коп. штрафу і ухвалити постанову, якою задовольнити вимоги Позивача про стягнення з Відповідача на користь Позивача зазначених сум пені та штрафу, які не були стягнені судами.
5. Доводи особи, як подала касаційну скаргу 
5.1. Згідно з аргументами в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження постанови апеляційного суду у цій справі є положення пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки суди, зменшивши заявлені до стягнення суми пені та штрафу на 70 %, неправильно застосували статтю 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та частину третю статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) стосовно підстав та умов зменшення судом розміру пені та штрафу, не врахувавши висновки Верховного Суду щодо застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 18.06.2019 у справі № 914/891/16, від 23.03.2021 у справі 921/580/19.
Тоді як суди, ухваливши про зменшення пені та штрафу у спріних правовідносинах, не встановили та не зазначили, чи є випадок у цій справі винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу (що є обов`язковою вимогою для вирішення питання про зменшення заявленої до стягнення неустойки), констатуваши, що Позивач не заявив до стягнення основний борг, йому не завдано збитків внаслідок невиконання Відповідачем своїх зобов`язань, визначених Договором, а заборона припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі, встановлена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020 № 530-ІХ, стосувалась не лише відповідача, а і інших постачальників електричної енергії, водночас, Відповідач не довів належними, допустимим, достовірними чи вірогідними доказами, що саме стосовно нього такі обмеження створювали винятковий випадок.

6. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
Щодо зменшення розміру неустойки, нарахованої за порушення зобов`язання 
6.1. Предметом спору у цій справі, з урахуванням визначених скаржником та частиною першою статті 300 ГПК України меж розгляду справи касаційним судом, стали заявлені до стягнення у цій справі суми пені та штрафу (нараховані Відповідачу за неналежне виконання ним грошових зобов`язань за Договором, пункти 1.2, 1.3), розмір яких був зменшений судом, проти чого заперечує скаржник.
У зв`язку з цим Суд переглядає оскаржувані судові рішення в частині висновків судів щодо зменшення пені та штрафу, звертаючись до визначених законом умов, правил та підстав зменшення розміру неустойки, нарахованої за порушення зобов`язання, які визначені приписами частин першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України.
6.2. За змістом наведених положень ГК України та ЦК України неустойка (пеня і штраф) має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.
6.3. Крім цього, таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/14591/21).
Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити
У цих висновках Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.04.2023 у справі № 199/3152/20 (Провадження № 14-224цс21) з посиланням на висновки в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, (провадження № 12-79гс19) (пункт 8.24) та від 28.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, (провадження № 14-623цс18) (пункт 85).
6.4. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20).
6.5. З огляду на судову практику, у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суди, зокрема, беруть до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18).
При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 920/1013/18, від 26.03.2020 у справі № 904/2847/19). 
При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18).
6.6. Крім цього мають індивідуальний характер:
- і чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір, а саме характер неустойки (договірний або встановлений законом); підстави для її застосування (зазначені в договорі або в законі обставини, за яких її буде застосовано); склад неустойки (пеня, штраф), відповідно, розмір кожної із цих складових; умовами сплати неустойки внаслідок порушення зобов`язання, зокрема, у разі заподіяння збитків; 
- і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) (висновки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладені у пункті 7.42 постанови від 19.01.2024 у справі справа № 911/2269/22).
6.7. Тож і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду.
6.8. Таким чином, в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням статті 233 ГК України і частині третій статті 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.
Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанови від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, від 10.08.2023 у справі № 910/8725/22, від 26.09.2023 у справі № 910/22026/21, від 02.11.2023 у справі № 910/13000/22, від 07.11.2023 у справі № 924/215/23, від 09.11.2023 у справі № 902/919/22).
6.9. У зв`язку з викладеним Суд зазначає, що індивідуальний характер обставин, якими обумовлені підстави для нарахування неустойки та її розмір у конкретних правовідносинах, підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права. 
Тобто підстави для зменшення неустойки мають узгоджуватись з нормами статті 233 Господарського кодексу України і частини третьої статті 551 ЦК України та досліджуватись і оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.
У цих висновках Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, сформульованої Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у пункті 7.43 постанови від 19.01.2024 у справі справа № 911/2269/22.
6.10.  У зв`язку з викладеним та враховуючи встановлені та враховані судами попередніх інстанцій обставини, за яких суд зменшив у спірних правовідносинах суму неустойки (пені і штрафу), що була стягнена з Відповідача, а саме: 
- відсутність у Відповідача основної заборгованості за Договором (пункт 3.9);
- відсутність доказів понесення Позивачем збитків у результаті порушення Відповідачем зобов`язання (пункт 3.10); 
- кризова ситуація, яка склалася внаслідок військової агресії російської федерації проти України, що не могла не вплинути негативно на фінансовий стан Відповідача, а також те, що місцезнаходженням Відповідача є тимчасово окупована територія (пункти 3.12, 3.13);
що відповідає критеріям та підставам, за яких суд може зменшити розмір неустойки, а також загальним засадам цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, Суд погоджується з висновками судів в оскаржуваних рішеннях щодо підстав та розміру зменшення заявленої у спірних правовідносинах до стягнення суми неустойки (пені і штрафу) та часткове задоволення позову у відповідній частині вимог.
6.11.  Дійшовши цього висновку, Суд відхиляє протилежні аргументи скаржника (пункт 5.1), зауважуючи також про необґрунтованість звернення за правилами частини четвертої статті 236 до інших судових прецедентів, згідно з якими суди вирішували питання зменшення неустойки із застосуванням положень статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України при вирішенні питання щодо критеріїв і міри зменшення неустойки, оскільки відсутній універсальний алгоритм визначення максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, з огляду на індивідуальний характер підстав для зменшення розміру неустойки судом, а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує (пункт 6.9 цієї постанови).
6.12.  У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 308 та статті 309 ГПК України, оскільки заявлені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшли свого підтвердження, касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду в оскаржуваній частині підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.
6.13.  Дійшовши висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та без змін оскаржуваних судових рішень, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.
2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 та рішення Господарського суду Луганської області від 26.01.2026 у справі № 913/375/23 (913/211/23) залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя О. В. Васьковський
Судді С. В. Жуков
В. Я. Погребняк