Справа № 931/484/26
Провадження № 3/931/177/26

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 серпня 2026 року селище Локачі

Суддя Локачинського районного суду Волинської області Приходай Т. О., за участю: секретаря судового засідання - Гупалик А.С., законного представника потерпілої ОСОБА_1 - Загоскіної В.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої, протягом року не притягувалась до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИЛА:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА №209084 від 04.06.2026 року 20.05.2026 року орієнтовно о 11:45 ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ухилилась від виконання передбачених ст. 150 СК України батьківських обов`язків щодо забезпечення належного виховання свого малолітнього сина ОСОБА_3 , 2017 року народження, що виразилося у приниженні ним честі та гідності малолітньої ОСОБА_4 , 2019 року народження, а саме: у навчальному закладі обізвав її образливим словом та кинув в обличчя брудну ганчірку, чим вчинив дії, що містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, однак на момент вчинення правопорушення не досяг віку адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.
23.06.2026 року ОСОБА_2 подала письмове заперечення, в якому зазначила, що вона категорично не згідна з протоколом, вважає це переслідуванням адміністрації школи та батьків заявниці за її громадянську позицію, а також через її відкриту боротьбу проти цькування її дитини, який став жертвою булінгу, внаслідок чого втратив здоров`я. Стверджує, що матеріали справи базуються на сфальсифікованих та недопустимих доказах, пояснення хлопчика - свідка відбирались за відсутності його матері. Вважає, що дії дітей - це звичайна метушня між школярами на перерві, де вони кидались брудною ганчіркою, відтак в діях її сина відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Її син ОСОБА_5 у своїх поясненнях, наданих працівникам поліції, чітко зазначив, що нікого не обзивав, правопорушення не вчиняв, ОСОБА_6 першою кинула в нього ганчіркою і обізвала, показавши при цьому непристойний жест, після того як він попросив її не витирати речення з дошки, яке він хотів дописати. Умислу на порушення громадського порядку та вияву неповаги до суспільства у ОСОБА_7 не було. Зазначає, що він позитивно характеризується, не перебуває на обліках, що підтверджується документами. Побутовий мікроконфлікт у школі, де вона фізично не могла бути присутня, не може свідчити про її ухилення від виконання батьківських обов`язків. Просить закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_2 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не визнала. Просила закрити провадження у справі з мотивів, викладених у письмовому запереченні. При цьому зазначила, що виховує двох дітей, в тому числі дитину-особу з інвалідністю, а внаслідок цькування ОСОБА_7 у школі її син втратив здоров`я, про що надала для огляду суду медичні документи із встановленим дігнозом. 
Законний представник потерпілої ОСОБА_1 - ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначила, що 20.05.2026 року під час перебування її дитини – ОСОБА_4 в навчальному закладі між уроками на перерві, у неї виник конфлікт з малолітнім ОСОБА_9 , а саме: після закінчення уроку вона витирала дошку, під час чого до неї підбіг ОСОБА_7 , обізвав образливим словом, взяв ганчірку, потер нею її обличчя та попав у ротову порожнину. Про цю подію вона намагалася розповісти вчителю, яка стояла у коридорі, одна не почула її. Пізніше вона розповіла їй цю ситуацію і вона як законний представник дитини звернулась із заявою в поліцію. Просила притягнути ОСОБА_2 до адмінвідповідальності за неналежне виконання своїх обов`язків по вихованню сина ОСОБА_7 , позяак він систематично вчиняє подібні дії.
Заслухавши пояснення законного представника ОСОБА_1 – ОСОБА_8 , особи, яка притягається до адмінвідповідальності, - ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суддя дійшла наступного висновку.
Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, тощо. 
На підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, органом поліції надано наступні докази, а саме:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВБА № 209084 від 04.06.2026 року (а.с. 1);
- рапорт від 20.05.2026 року (а.с. 2);
- протокол прийняття заяви ОСОБА_8 про подію від 20.05.2026 року (а.с. 3);
- письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.с. 4-8);
- протокол №6 засідання комісії ЗЗСО «Кисилинська гімназія» від 22.05.2026 року, згідно з яким підтверджено випадок булінгу з боку ОСОБА_3 щодо ОСОБА_4 20.05.2026 року (а.с. 9-12);
- заяву та пояснювальні записки ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , вчителя ОСОБА_13 , вчителя ОСОБА_14 та ОСОБА_11 (а.с. 13-20, 22, 23);
- протокол індивідуальної бесіди із ОСОБА_15 (а.с. 21);
- рапорт інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Володимирського рвп гунп у Волинській області О.Редько від 04.06.2026 року (а.с. 24);
- аудіофайлом розмови з матір`ю ОСОБА_16 , розміщеному на диску (а.с. 25);
- відеофайлом надання пояснень ОСОБА_9 та складення адмінпротоколу відносно ОСОБА_2 , розміщеними на диску (а.с.26);
- фототаблиці повідомлень з месенджерів (а.с. 27-30).
З аналізу протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 209084 від 04.06.2026 року вбачається, що ОСОБА_2 інкримінується ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина ОСОБА_3 , який у навчальному закладі образив малолітню ОСОБА_17 та кинув у неї ганчірку. 
Такі дії малолітнього ОСОБА_3 підтверджуються поясненнями малолітньої ОСОБА_4 , наданими в присутності її законного представника ОСОБА_8 , частково поясненнями ОСОБА_12 , який зазначив, що чув як ОСОБА_7 вимовляв образливе слово, однак не бачив, кому воно було адресоване, та ОСОБА_18 , який надав пояснення щодо ситуації, що виникла між ОСОБА_9 та ОСОБА_19 20.05.2026 року заступнику директора з навчально-виховної роботи та вчителю початкових класів, класоводу 1 класу, за згодою його матері ОСОБА_20 , хоча за її відсутності.
Суд звертає увагу, що вживання образливих слів та поведінка, що принижує особистість, є неприпустимою, позаяк негативно впливає на психоемоційний стан дитини, знижує її самооцінку та принижує, а тому такі дії дитини потребують реагування та відповідного роз`яснення з боку батьків. 
Разом з тим, одноразовий епізод такої поведінки дитини за відсутності доказів конкретного винного невиконання матір`ю батьківських обов`язків не доводить складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Не наведено даних про те, що ОСОБА_2 не здійснювала належного виховного впливу на дитину, ігнорувала попередню поведінку, свідомо нехтувала своїми батьківськими обов`язками.
Судом береться до уваги, що будь яких інших доказів тривалої подібної поведінки ОСОБА_3 матеріали справи не містять. За місцем навчання у ЗЗСО «Кисилинська гімназія» ОСОБА_7 характеризується з позитивної сторони. Так, у характеристиці, що підписана директором гімназії та класним керівником вказано, що він підтримує дружні стосунки з учнями, мати приділяє належну увагу вихованню сина (а.с.53). Також у характеристці відносно ОСОБА_2 з навчального закладу зазначено, що вона підтримує постійний зв`язок з класним керівником, відвідує батьківські збори, стежить за виконанням дитиною домашніх завдань, цікавиться інтересами дитини поза школою (а.с.54). Аналогічні позитивні характеристика відносно ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_2 надані Новодвірським ліцеєм та виконавчим комітетом Затурцівської сільської ради (а.с.55-57). ОСОБА_2 також забезпечено належні умови проживання дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання (а.с.60). 
З довідки виконавчого комітету Затурцівської сільської ради № 50 від 09.06.2026 року вбачається, що ОСОБА_2 , окрім ОСОБА_3 , виховує також неповнолітню дитину ОСОБА_21 , яка є дитиною-особою з інвалідністю, що підтверджується також посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.64, 78).
Про те, що випадок, який стався 20.05.2026 року не є систематичною поведінкою ОСОБА_7 свідчить і протокол №8 від 04.06.2026 року засідання комісії з розгляду випадків булінгу у ЗЗСО «Кисилинська гімназія», відповідно до якого комісією було ухвалено рішення про скасування рішення комісії (оформленого протоколом №6 від 22.05.2026 року) про підтвердження випадку булінгу ОСОБА_9 відносно ОСОБА_4 ; ситуацію, викладену в заяві ОСОБА_8 від 20.05.2026 року, визнано конфліктною та такою, що не є булінгом (а.с.61-63).
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.
Конституційний Суд України в своєму рішення від 22 грудня 2010 року по справі №23-рп/2010 вказав на те, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріплених в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З урахуванням фактичних обставин та зібраних у справі доказів, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутні як об`єктивна, так і суб`єктивна сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, позаяк її вина в ухиленні від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини - ОСОБА_3 не доведена.
Виходячи з конституційного принципу презумпції невинуватості, суд має тлумачити недостатньо обґрунтовані обставини на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Склад правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Отже, оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку, що в ході судового розгляду не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки не надано допустимих та належних доказів наявності в її діях саме ознак ухилення чи самоусунення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення належного виховання її сина ОСОБА_3 . Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть вважатися такими, що породжують його склад в даних конкретних обставинах, а тому справа про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 245-247, 251, 252, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційну скаргу може бути подано до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд Волинської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Приходай