18.08.2026  Справа № 363/1817/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 серпня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого – судді  Рудюка О.Д.,
за участю секретаря   Воронюк А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
встановив:
ТОВ ФК «Фангарант Груп» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 60200399539 від 06.08.2025 року в розмірі 13 657,64 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662,40грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.08.2025 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено Договір про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ № 60200399539, відповідно до положень якого відповідач як клієнт системи ПлатиПізніше™ отримав в оренду на умовах лізингу товар «Телефон мобільний ZTE Nubia Gaming Neo 5G 8/256», загальною вартістю 14 073,76грн.
Оплата вартості отриманого відповідачем відповідно до умов договору № 60200333516 мала здійснюватися рівними частинами та розділена на 10 платежів. При цьому, на виконання умов договору та пакету фінансування в день укладання договору відповідач мав здійснити сплату першого платежу за отримання товару в сумі 3 000,00 грн. Подальші 9 платежів мали здійснюватися відповідачем в строк до 20 числа місяця рівними частинами у розмірі 1 230,42грн. 
Згідно з п. 8.1 Договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ відповідач отримує товари (послуги) від постачальника на умовах Договору та згідно обраного відповідачем Пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) відповідачу. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальник за договором відступаються на користь Процесинг-центра (Товариство з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп», а саме позивача). 
Відповідач не виконує прийнятих на себе відповідно до положень умов пакету фінансування та п. 10.4.2. вищевказаного договору зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманих товарів, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість за договором № 60200399539 у загальному розмірі 13 657,60грн., з яких: 11 073,76грн. сума заборгованості з оплати вартості товару; 2 583,88грн. – сума штрафних санкцій, нарахована відповідно до положень п. 12.2.-12.3. договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™, яку позивач просить стягнути на його користь, а також понесені судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в просильній частині позовної заяви просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядку, причини неявки суду невідомі. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.
Як вбачається із матеріалів справи, 06.08.2025 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено Договір про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ № 60200399539, відповідно до умов якого відповідач як клієнт системи ПлатиПізніше™ отримав в оренду на умовах лізингу товар «Телефон мобільний ZTE Nubia Gaming Neo 5G 8/256», загальною вартістю 14 073,76грн.
В момент підписання договору всі існуючи та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центру (ТОВ «ФК «Фангарант груп»).
Згідно з п. 8.1 Договору, Клієнт (Відповідач) отримує товари (послуги) від Постачальника на умовах Договору та згідно обраного Клієнтом Пакету фінансування (далі Пакет фінансування), а Постачальник забезпечує надання товарів (послуг) Клієнту. В момент підписання Договору всі існуючі та майбутні права Постачальника за Договором відступаються на користь Процесинг-центра (Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фангарант Груп», далі Позивач).
Пунктом 9.1. Договору визначено, що надання Клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання цього Договору Клієнтом та Постачальником. Момент підписання цього Договору може не співпадати у часі з моментом отримання товару (послуги) у випадку оформлення заявки на отримання товару онлайн та/або отримання товару поштою, кур`єрською доставкою тощо. Клієнт отримує товари (послуги) в належній якості, кількості, стані та в комплектності згідно умов цього Договору, та без зовнішніх дефектів і інших недоліків.
Водночас, посилаючись на положення пункту 9.1 Договору, позивач фактично виходить із того, що факт надання товару відповідачу підтверджується самим фактом укладення та підписання Договору.
Проте зазначене положення Договору саме по собі не підтверджує факту фактичної передачі відповідачу конкретного товару - мобільного телефону, зазначеного у Договорі.
Так, матеріали справи не містять видаткової накладної, акта приймання-передачі товару, товарно-транспортної накладної, документа про отримання товару поштовим оператором чи кур`єрською службою або іншого документа, який би підтверджував фактичну передачу відповідачу відповідного мобільного телефону.
Більше того, пунктом 9.1 Договору прямо передбачено, що момент підписання Договору може не співпадати у часі з моментом фактичного отримання товару у випадку оформлення заявки онлайн та/або отримання товару поштою, кур`єрською доставкою тощо. Отже, самі сторони договору передбачили можливість того, що підписання Договору та фактичне отримання товару є різними юридично та фактично значущими подіями.
За таких обставин саме лише посилання позивача на факт укладення та підписання Договору не може беззаперечно підтверджувати факт передачі відповідачу мобільного телефону. Для підтвердження факту виконання позивачем свого обов`язку з передачі товару необхідним є надання належних доказів, які б підтверджували передачу саме визначеного Договором товару відповідачу.
При цьому позивачем не надано документів, які б містили відомості про фактичну передачу відповідачу мобільного телефону, його отримання відповідачем, дату такої передачі, а також інші дані, що дозволяють встановити факт виконання позивачем свого зобов`язання щодо передачі товару.
Крім того, як вбачається з договору № 60200399539 від 06.08.2025 року відповідачем в якості оплати товару сплачено: 3 000,00грн. (платіж при укладанні Договору).
Однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконаних відповідачем грошових зобов`язань за договором № 60200399539 від 06.08.2025 року. Зокрема, матеріали справи не містять доказів на підтвердження сплати відповідачем 3 000,00 грн. при укладенні договору, незважаючи на те, що зазначений платіж прямо передбачений умовами договору.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 13 ЦПК України встановлено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 ЦК України, однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина 1 статті 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Частинами 1-4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень ст.83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Отже, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є недоведеними, та такими, що не підлягають задоволенню.
Крім того, згідно статті 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, то сплачені позивачем при подачі позову судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 509, 525, 526, 610, 611, 638, 1054, 1055 ЦК України, статтями 4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264, 268 ЦПК України, суд,-
вирішив:
В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» (ЄДРПОУ: 38922870, 04073, м. Київ, пр-т Степана Бандери, 21, корп. В).
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Суддя О.Д. Рудюк