Справа №295/6607/26
Категорія 38
2/295/3887/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2026 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,- 

В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту, що укладений 03.05.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем в письмовій формі у вигляді електронного документа.
Згідно договору позичальнику ОСОБА_1 надано грошові кошти в сумі 2 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Термін користування кредитом становить 359 днів, періодичність сплати платежів – кожні 30 днів. 
Позивач вказує на технічні деталі, що супроводжують укладення договору в електронному вигляді, алгоритми необхідних дій та зауважує на переказі коштів у вищевказаній сумі за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Сторона акцентує, що зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулось через платіжну систему на підставі укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Пейтек Україна» договору. За інформацією ТОВ «Пейтек Україна» грошові кошти в сумі 2 500,00 грн. успішно перераховано на платіжну картку.
У позові вказано, що сторонами договору кредиту погоджено сплату стандартної відсоткової ставки за користування коштами на рівні 1,5 % за кожен день користування коштами. Відповідачем здійснювалось часткове погашення заборгованості за відсотками. а саме, на суму 1425,00 грн.
Позивач додає, що 24.12.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу, на підставі якого ТОВ «Слон Кредит» як первісний кредитор передав ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» права вимоги до відповідача. 
При цьому, первісним кредитором – ТОВ «Слон Кредит», станом на день переходу права вимоги нараховано заборгованість за договором на суму 9887,49 грн., з яких: 2499,99 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 7387,50 грн. – заборгованість за відсотками, штрафні санкції – 1025,00 грн.
Позивач стверджує на передбачене вимогами чинного законодавства право на стягнення штрафних санкцій в межах правовідносин, та, посилаючись на положення ст.ст. 512, 514 ЦК України, які визначають підстави переходу права вимоги від первісного кредитора до нового, а також обсяг таких прав, зауважує на самостійному виконанні нарахувань відсотків як новим кредитором згідно договору факторингу в межах строку кредитування, тобто у період з 25.12.2024 року по 28.04.2025 року (125 календарних днів), на суму 4687,50 грн.
Оскільки позичальник продовжує ухилятись від виконання зобов`язання з повернення суми кредиту та нарахованих відсотків, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту в сумі 15 599,99 (П`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 99 копiйок), з яких сума кредиту 2499,99 (Двi тисячi чотириста дев`яносто дев`ять гривень 99 копiйок), сума процентів за користування кредитом 7387,5 (Сiм тисяч триста вiсiмдесят сiм гривень 50 копiйок), нараховані Позивачем проценти за 125 календарних днів - 4 687,50 (Чотири тисячi шiстсот вiсiмдесят сiм гривень 50 копiйок), штрафні санкції 1025 (Одна тисяча двадцять п`ять гривень 00 копiйок) грн., відшкодувати вирарти з опалти судвог збору – 2662,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу – 10 000,00 грн. 

Ухвалою суду від 01.05.2026 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення сторін, витребувано у АТ КБ «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також підтвердження факту зарахування коштів 03.05.2024 на вказану платіжну картку у сумі 2500 грн., за ініціативою ТОВ «Слон Кредит» (код ЄДРПОУ 42350798) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Пейтек»..

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03.05.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем укладено договір кредиту, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» як кредитодавець надав, а ОСОБА_1 – позичальник, отримала грошові кошти в розмірі 2500,00 грн. шляхом переведення коштів на картковий рахунок.
Умовами договору (п.1.4) сторони визначили, що строк користування кредитом складає 360 днів, періодичність сплати процентів – кожні 30 днів. 
Відповідно до п. 1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 
Згідно з п.п. 6.4 договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: у розмірі 125,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 25,00 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
Між ТОВ «Слон Кредит» і ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 24.12.2024 року укладено договір факторингу, згідно якого клієнт (ТОВ «Слон Кредит») зобов`язався відступити фактору (ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал») права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань. Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги, сума грошових вимог та інші дані зазначено в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1.
Сторонами сформовано реєстр з відтворенням відомостей про боржника ОСОБА_1 з даними про суму заборгованості за кредитом – 9887,49 грн., з яких: 2499,99 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 7387,50 грн. – заборгованість за відсотками, пеня – 1025,00 грн.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
У статті 3 Закон Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII  визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.
Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 6 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.
Обставини укладення договору та погодження його умов підтверджуються дослідженими судом копією договору від 03.05.2024 року з даними про застосування одноразового ідентифікатора, довідкою ТОВ «Пейтек Україна» про перерахування коштів в сумі 2 500,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_1 , інформацією АТ «ПриватБанк» про зарахування коштів на рахунок з обслуговування картки № НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. 
Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
З дослідженої судом інформації за укладеним договором (розрахунком заборгованості) слідує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника виникла заборгованість. 
Вирішуючи питання розміру такої заборгованості суд зауважує на частковій невідповідності наданих розрахунків вимогам Закону України «Про споживче кредитування», за змістом ч.5 ст. 8, п.17 Прикінцевих та перехідних положень якого максимальний розмір не може перевищувати 1% у день від загального розміру кредиту - починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-ІХ (тобто з 21.08.2024 року); на перехідний період встановлюється максимальний розмір не більше 2,5% у день на перші 120 днів з дня набрання чинності цим Законом (тобто до 22.04.2024 включно), і не більше 1,5% - на наступні 120 днів.
Досліджені судом розрахунки, складені первісним кредитором щодо періоду по 24.12.2024 року, а також позивачем як набувачем права вимоги за договором про відступлення права вимоги містить відомості про застосування денної відсоткової ставки на рівні, що перевищує 1,0 % на день у період з 21.08.2024 року по 28.04.2025 року, що не відповідає приписам наведених норм.
Отже, виходячи з наведених приписів Закону України «Про споживче кредитування», умов договору щодо суми кредиту та строку кредитування, правильним вважатиметься розрахунок відсотків:
У період з 21.08.2024 року по 28.04.2025 року – 2500,00 грн. * 250 днів * 1,0 % / 100 = 6250,00 грн.
Розрахунок відсотків у період по 20.08.2024 року: 2500,00 грн. * 1,5 % * 110 днів / 100 – 1025,00 грн. (фактично сплачені позичальником) = 3100,00 грн.).
Отже, загальна сума заборгованості по нарахованих відсотках протягом періоду кредитування складає: 3100,00 грн. + 6250,00 грн. = 9 350,00 грн.
Суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту від 03.05.2024 року в сумі 11 849,99 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 2499,99 грн., заборгованість за відсотками – 9 350,00 грн.
При цьому, суд відмовляє у задоволенні вимог в частині стягнення суми нарахувань за пенею.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Указом Президента України № 64/2022 в Україні запроваджено воєнний стан з 24.02.2022 року. На час ухвалення рішення відповідний стан є продовженим.
За таких обставин заявлена вимога про стягнення суми неустойки суперечить приписами п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та не підлягає до задоволення.
З приводу зауважень сторони позивача про зміни положень законодавства та можливості нарахування інших платежів як заходів відповідальності на підставі Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» суд зазначає.
Відповідно до п.6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» в редакції до внесення змін згідно Закону № 3498-IX від 22.11.2023 у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056^-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» відповідну норму виключено, пункт 6 викладено у редакції: у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056^-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.  Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
На думку сторони позивача, відповідна обставина поновлює правові підстави для нарахування та стягнення суми пені, а саме за договорами, укладеними з 24.01.2024 року, у тому числі, за договором кредиту, укладеним з відповідачем.
Суд не може погодитись із вказаним твердженням, оскільки з системного аналізу положень закону України «Про споживче кредитування» у відповідних редакціях, вимог ЦК України в частині запроваджених його Прикінцевими та перехідними положеннями обмежень у стягненні пені за договорами кредиту у період воєнного стану, слід дійти висновку про відсутність логічних суперечностей у нормативному врегулюванні? фактичному направленні обумовлених законодавчих приписів на різні оціночні обставини.
Кожна з наведених норм регламенту окремі часові проміжки для визначення правомірності нарахувань пені, внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» не усуває необхідності застосування приписів п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України за їх заборонним характером.
З огляду на викладене, суд відмовляє у стягненні 1025,00 пені.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Надаючи оцінку доказам на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу, що зазначена на виконання правничих послуг вартість робіт є завищеною з огляду на складність справи, виявляє непропорційність з врахуванням необхідного часу для захисту прав особи. 
З огляду на викладене, суд, керуючись принципом доцільності та справедливості, вважає необхідним стягнути з відповідача на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу грошову суму в розмірі 3000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 137, 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал», код ЄДРПОУ 44559822, адреса: 03045 м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2, заборгованість за договором кредиту від 03.05.2024 року, в сумі 11 849,99 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 2499,99 грн., заборгованість за відсотками – 9 350,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір у розмірі 2016,97 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов