ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/ Код ЄДРПОУ 03500004
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.09.2026 Справа № 917/1022/26 

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., секретар судового засідання Сьомкіна А.В., розглянувши матеріали справи №917/1022/26
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Енергетичний Оператор", вул. Соловцова Миколи, 2, оф. 38/1, м. Київ, 01014
до відповідача Комунального некомерційного підприємства "Чутівська центральна лікарня", вул. Полтавський Шлях, 23, селище Чутове, Полтавський район, Полтавська область, 38800
про стягнення 7 382,59 грн заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
22.05.2026 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Енергетичний Оператор" до Комунального некомерційного підприємства "Чутівська центральна лікарня" про стягнення основної заборгованості у розмірі 7 382,59 грн за договором №263/КНПЧЦЛ/ПОЕ/767 про постачання електричної енергії споживачу від 31.12.2024 року (за грудень 2025 року) (вх. № 1061/26).
Ухвалою суду від 26.05.2026 року було залишено позовну заяву без руху, встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви - 3 дні з дня вручення даної ухвали та зазначено спосіб усунення недоліків. Позивачу необхідно було зазначити та надати належним чином засвідчені всі додаткові угоди з додатками до договору №263/КНПЧЦЛ/ПОЕ/767 про постачання електричної енергії споживачу від 31.12.2024 року.
28.05.2026 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків з додатками (вх. №7302) на виконання вимог ухвали суду від 26.05.2026 року про залишення позовної заяви без руху. Відповідно до поданої заяви з додатками позивач виконав усі вимоги, зазначені в ухвалі суду від 26.05.2026 року.
Ухвалою від 01.06.2026 року суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
15.06.2026 року від відповідача надійшла заява, в якій вказано, що Даною заявою Комунальне некомерційне підприємство «Чутівська центральна лікарня» зазначає про те, що підтверджує наявність заборгованості перед Позивачем за договором № 263/КНПЧЦЛ/ПОЕ/767 про постачання електричної енергії споживачу від 31.12.2024 року в розмірі 7 382,59 грн. та в повній мірі визнає позовні вимоги ТОВ «Перший енергетичний оператор" до Комунального некомерційного підприємства «Чутівська центральна лікарня» в загальному розмірі 7 382,59 грн. (сім тисяч триста вісімдесят дві гривні 59 копійок) з ПДВ, які є предметом розгляду даної справи № 917 / 1022/26.
Інші заяви по суті до суду не надходили.
Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.
За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України). Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).
Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший енергетичний оператор» (далі – Позивач, Постачальник) та Комунальним некомерційним підприємством «Чутівська центральна лікарня» (далі – Відповідач, Споживач) укладений договір № 263/КНПЧЦЛ/ПОЕ/767 про постачання електричної енергії споживачу від 31.12.2024 року (далі – Договір).
Згідно з п.2.1. Договору за цим Договором Постачальник зобов`язується постачати Споживачу електричну енергію для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплатити постачальнику вартість використаної (спожитої) електричної енергії у строки та на умовах, встановлених цим Договором.
Відповідно до п.2.3. Договору очікуваний обсяг закупівлі Товару за цим Договором становить 483 000 кВт*год. та визначений в Додатку № 3 до Договору. Як передбачено п.3.1. Договору, строк (термін) постачання Товару за Договором: з 01.01.2025 року по 31 грудня 2025 року (включно) або з дати, зазначеної в повідомленні, що є Додатком № 1 до цього Договору. 
Загальна вартість цього Договору становить 4 777 468,92 грн. (чотири мільйони сімсот сімдесят сім тисяч чотириста шістдесят вісім грн. 92 коп.), у тому числі ПДВ 796 244,82 грн. (сімсот дев`яносто шість тисяч двісті сорок чотири грн. 82 коп.) та визначена у Додатку № 3 до цього Договору (п. 5.1. Договору).
Згідно з п.5.2. Договору, ціна за 1 кіловат-годину електричної енергії (одиницю Товару) визначена у Додатку № 3 до цього Договору та розрахована відповідно до Додатку № 4 до цього Договору. За пунктом 5.5. Договору, розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. 
Як передбачено пунктом 5.11. Договору, оплата за електричну енергію здійснюється Споживачем протягом 10 (десяти) робочих днів від дати отримання рахунку та підписання Акта приймання-передачі електричної енергії у формі оплати за фактично спожиту електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку, на підставі Акта, який формується Постачальником відповідно до п.4.14 та п.4.31 ПРРЕЕ.
В процесі виконання Договору сторонами був укладений ряд додаткових угод, якими, зокрема, вносились зміни до ціни та обсягів постачання електричної енергії за Договором. Також сторонами була укладена, зокрема, додаткова угода № 13 від 24.12.2025 до Договору (далі – Додаткова угода № 13), якою, зокрема, була змінена ціна на електричну енергію на період, починаючи з 01.12.2025 року. Додатковою угодою № 13 сторони встановили, зокрема, ціну на електричну енергію на період постачання з 01.12.2025 по 31.12.2025 на рівні 12,55542 грн. за кВт*год. з ПДВ. 
В обґрунтування позову позивач вказував, що протягом дії Договору Споживач належним чином розраховувався за отриману від Постачальника електричну енергію, проте, в порушення умов Договору та чинного законодавства, Споживач не розрахувався в повному обсязі з Постачальником за електричну енергію, отриману Споживачем за період з 01.12.2025 по 31.12.2025 , чим порушив законні права та інтереси Постачальника. Так, у період з 01.12.2025 по 31.12.2025 Постачальником було передано у власність Споживача електричної енергії за Договором у загальному обсязі 40 588 кВт/год., що підтверджується листом № 04.33/2843 від 30.01.2026 Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», який є оператором з розподілу електричної енергії в Полтавській області. Через те, що Споживач відмовився від підписання акту № ПЕО00001397 прийняття-передавання товарної продукції за грудень 2025 від 31.12.2025, Постачальнику довелось звертатись із запитом до оператора з розподілу електричної енергії в Полтавській області для підтвердження переданих у грудні 2025 року (з 01.12.2025 по 31.12.2025) Споживачу обсягів електричної енергії. 
Споживач частково розрахувався з Постачальником за отриману в грудні 2025 електричну енергію в обсязі 40 588 кВт/год, загальною вартістю 509 599,39 грн., сплативши суму в розмірі 502 216,80 грн. (оплата 26.12.2025), що підтверджується також актом звірки взаємних розрахунків по стану за період: січень 2025 – січень 2026 між Постачальником та Споживачем за Договором. 
За даними позивача, залишок несплаченої суми за отриману Споживачем електричну енергію в грудні 2025 року становить 7 382,59 грн . (509 599,39грн.- 502 216,80 грн.). 
Станом на 21.05.2026 року Відповідач не розрахувався з Позивачем за отриманий обсяг електричної енергії в повному обсязі, внаслідок чого за Відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 7 382,59 грн., що і призвело до звернення Позивача до суду за захистом порушених прав.
Відповідач згідно його заяви позов визнав. 
На підставі статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.
Статтями 6, 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту.
Загальні положення про договір визначені статям 626-637 Цивільного кодексу України, а порядок укладення, зміна і розірвання договору статями 638-647, 649, 651-654 Цивільного кодексу України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтями 509, 510 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Приписами статей 526-527 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (с).
Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
В розрізі встановлених за матеріалами справи обставин, судом з`ясовано, що позивачем, як постачальником, було виконано всі свої зобов`язання за договором, що зумовлює виникнення у відповідача, як споживача, зустрічного обов`язку сплати грошових коштів за поставлену електричну енергію, в порядку і на умовах, визначених договором. 
Однак, відповідач лише частково розрахувався з Постачальником за отриману в грудні 2025 електричну енергію в обсязі 40 588 кВт/год, загальною вартістю 509 599,39 грн., сплативши суму в розмірі 502 216,80 грн., доказів сплати відповідачем решти заборгованості в сумі 7 382,59 грн матеріали справи не містять. Наявність боргу також підтверджується також актом звірки взаємних розрахунків по стану за період: січень 2025 – січень 2026 між Постачальником та Споживачем за Договором та визнається самим відповідачем.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач у встановлений договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання (у період, який вказано позивачем), а відтак порушив договірні зобов`язання (стаття 610 Цивільного кодексу України), що є поведінкою, яка суперечить добросовісній та чесній діловій практиці в сфері господарських відносин, а відтак в сукупності стає правовою підставою для захисту прав та інтересів позивача шляхом стягнення в судовому порядку заборгованості в розмірі 7 382,59 грн.
Разом з тим, до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі в розмірі 7 382,59 грн. Як вже зазначено вище, по даній справі судом було встановлено факти та правові норми, у сукупності зі змісту яких мають місце законні підстави для задоволення позову.
У пункті 1 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.
Статтею 191 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
З наведеного вбачається, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, в основу судового рішення не може бути покладено лише факт визнання позову відповідачем, без дослідження при цьому обставин справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову (подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року у справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17)).
Отже, з огляду на попередні висновки щодо обґрунтованості та правомірності позовних вимог про стягнення з відповідача боргу у розмірі 7 382,59 грн, суд приймає визнання відповідачем позову та задовольняє його.
Згідно вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Разом з тим, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд, ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідивши обставини справи, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, дійшов висновку про задоволення позову.
У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27.09.2001). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення
Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем, покладаються на відповідача, а саме судовий збір у розмірі 50% у зв`язку із визнанням позову.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
На підставі вище зазначеного, враховуючи направлення Відповідачем заяви про визнання позову до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про повернення з Державного бюджету України позивачу 50% судового збору, сплаченого при поданні позову у зв`язку із визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.
Разом з цим суд звертає увагу позивача, що 07.01.2025 набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 26.11.2024 № 606 «Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.12.2024 за № 1888/43233. Даним наказом внесено зміни до механізму повернення судового збору у випадках, визначених статтею 7 Закону України «Про судовий збір», передбаченого Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 № 1650/24182.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 1-5, 8, 10-12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 128, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Чутівська центральна лікарня» (код ЄДРПОУ 01999537, юридична адреса: 38800, Полтавська обл., Полтавський р-н, селище Чутове, вул.Полтавський Шлях, будинок 23) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший енергетичний оператор» (код ЄДРПОУ 41009874, юридична адреса: 01014, місто Київ, вул. Соловцова Миколи, будинок 2; оф 38/1) 7 382,59 грн. заборгованості за отриману електричну енергію за договором № 263/ КНПЧЦЛ/ПОЕ/767 про постачання електричної енергії споживачу від 31.12.2024 року, а також 1 331,20 грн. витрат по сплаті судового збору. 
3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Перший енергетичний оператор» (код ЄДРПОУ 41009874, юридична адреса: 01014, місто Київ, вул. Соловцова Миколи, будинок 2; оф 38/1) з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 1331,20 грн, сплата якого підтверджується платіжною інструкцією №639 від 21.05.2026. 
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст. 241, 256, 257 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.
Повне рішення складене та підписане 10.09.2026.

Суддя Тимощенко О.М.