Справа № 758/243/26 
Категорія 38 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)

18 травня 2026 року Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Войтенко Т. В.,
за участю секретаря судового засідання - Крупина Ю. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за договором №179146 від 14.04.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.04.2025 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 уклали Договір кредитної лінії №179146. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 12 163,00 грн. 
16.04.2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №16042025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №16042025 від 16.04.2025року. 
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ТОВ «Юніт Капітал» вказує, що заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.
Представник позивача посилається на те, що станом на 01.11.2025 року за договором №179146 виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 22 462,00 грн., яка складається з: 12 163,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 7 598,00 грн. заборгованості за простроченими відсотками, 601,00грн. - заборгованості по комісії, 2 100,00 грн. заборгованості за штрафними санкціями.
Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 20 362,00 грн. за кредитним договором №179146 від 14.04.2025 року, судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000, 00грн. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2026 року дана цивільна справа розподілена головуючому судді.
Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 08 січня 2026р. позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
06.05.2026 року від представника відповідача до суду надійшов Відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача вказує, що зазначений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, позивачем до позовної заяви долучено платіжну інструкцію про сплату судового збору за подання позовної заяви, втім не зазначено прізвище та ініціали відповідача. Щодо кредитного договору №179146 від 14.04.2025 року відповідач зазначає, що договір в електронному вигляді не укладав та не підписував, електронного одноразового ідентифікатору не отримував. Вказав, що до матеріалів справи не долучено будь-яких доказів, що електронний підпис ( ідентифікатор) належить саме відповідачу. Також, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, та ознайомлення з усіма істотними умовами договорів. Крім того, звертає увагу на відсутність в матеріалах справи і у паспорті споживчого кредиту ЕЦП ( КЕП). 
Щодо переходу права вимоги до ТОВ «Юніт Капітал» зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження отримання відповідачем повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором. На підтвердження переходу права вимоги до боржника ОСОБА_2 , позивач не надав суду Реєстру, на підставі якого можна було б встановити, чи дійсно право вимоги до останнього було включене до Реєстру прав вимоги. Позивачем надано лише витяг, сформований щодо одного боржника, який до того ж не підписаний сторонами. На думку сторони відповідача відсутність повного реєстру унеможливлює встановлення факту включення саме вимоги до відповідача до складу переданих прав, а також створює обгрунтовані сумніви щодо незмінності та автентичності наданого витягу, оскільки він може бути сформований або змінений в односторонньому порядку без відображення реального обсягу переданих вимог. 
06.05.2026 року від представника відповідача надійшло клопотання про витребування у ТОВ «Юніт Капітал» електронних та письмових доказів, а саме: електронного варіанту Кредитного договору №179146 від 14.04.2025 року з додатками; електронного варіанту Паспорту споживчого кредиту; оригіналу платіжної інструкції від ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів на рахунок позичальника; оригіналу Договору №1412/22-1 від 14.12.2022 року про організацію переказу грошових коштів: електронного варіанту Договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 року; оригіналу Платіжної інструкції №588 від 09.09.2025 року. 
07.05.2026 року від представника позивача надійшли Заперечення на клопотання про витребування доказів. Позивач вважає, що дане клопотання потрібно залишити без задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 83 ЦПК відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Втім, відповідачем не було подано клопотання про витребування доказів одночасно з поданням відзиву, що на думку сторони позивача суперечить вимогам процесуального кодексу. Крім того, відповідачем не було повідомлено суд про об`єктивні причини, що перешкоджали своєчасному поданню такого клопотання. З клопотання про витребування доказів вбачається, що представником відповідача не конкретизовано та не роз`яснено, які саме конкретні обставини має підтвердити або спростувати кожен із запитуваних доказів. В обґрунтування клопотання представник відповідача посилається виключно на власні сумніви щодо не відповідності копії кредитного договору його оригіналу. Щодо оригіналу платіжної інструкції від ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» про перерахування коштів на рахунок позичальника позивач зазначає, що немає можливості надати оригінал платіжної інструкції, оскільки вона була сформована, оформлена та перебуває у володінні первісного кредитора та ТОВ «ФК «Контрактовий дім», яка забезпечувала здійснення переказу коштів позичальнику. Втім, в матеріалах справи міститься витяг з довідки про перерахування коштів, що є належним доказом. Щодо договору №1412/22-1 від 14.12.2022 про організацію переказу грошових коштів, укладеного між ТОВ «ФК «Контрактовий дім» та ТОВ «ФК «Кредіплюс», позивач не є стороною договору про організацію переказу грошових коштів №1412/22-1 від 14.12.2022 та не здійснював формування платіжної інструкції, у зв`язку з чим не є розпорядником оригіналів зазначених документів. Наданий договір факторингу є належним та допустимим доказом у справі , оскільки він поданий у формі електронного документа та підписаний кваліфікованим електронним підписом сторін. 
07.05.2026 року від представника позивача надійшла Відповідь на відзив, в якій він зазначив наступне. Щодо укладення кредитного договору звертає увагу на те, що приймаючи пропозицію кредитодавця про укладання кредитного договору позичальник погодився з усіма додатками та невід`ємними частинами договору. Ідентифікація та верифікація проводилась на підставі інформації та ідентифікаційних документів отриманих особисто від позичальника. Відповідачем проставлено електронний підпис в електронному договорі одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Представник позивача зазначає, що відповідач отримав свій примірник електронного договору у формі, що унеможливлює зміну його змісту.
Щодо перерахування кредитних коштів, стверджує, що кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджує довідкою від 30.10.2025 року з відміткою ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім». Щодо переходу права вимоги вказує, що відповідно до Реєстру прав вимог за договором факторингу №16042025 від 16.04.2025 від ТОВ «ФК «Кредіплюс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру №6 до Договору факторингу. На спростування доводів сторони відповідача щодо неповідомлення його про зміну кредитора, вказує, що позивач не зобов`язаний направляти таке письмове повідомлення боржнику та даний факт не є підставою для звільнення боржника від виконання умов кредитного договору. Відносно сплати судового збору представник позивача посилається на те, що ЗУ «Про судовий збір» не встановлено обов`язку щодо зазначення повного прізвища, імені по батькові у платіжній інструкції про сплату судового збору. Відтак, спростовуючи доводи відповідача, їх відсутність не може слугувати підставою для визнання факту сплати судового збору неналежним або таким , що не підтверджує виконання вимог закону.
Ухвалою від 09 березня 2026 року витребувано в АТ «Таскомбанк» інформацію про відкриття кредитної карти на ім`я ОСОБА_1 зарахування кредитних коштів на дану картку у сумі 9000,62 грн. та інформацію щодо фінансового номеру телефону за картковим рахунком.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. В прохальній частині позову не заперечував проти розгляду справи у його відсутність.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. 
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 14.04.2025 р. ОСОБА_1 подав заяву на видачу кредиту №100806017 у розмірі 12163,00 грн., яку підписав ідентифікатором «359f00aca».
14.04.2025 р. ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Кредіплюс» уклали договір про споживчий кредит №179146 (індивідуальну частину).
Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 8e6ff038 (одноразовим паролем).
Відповідно до п.2.2.1. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 12 163,00 грн. ( дванадцять тисяч сто шістдесят три грн. 00 коп.) надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 9 000,62 грн. на № рахунку/карти позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті; у розмірі 3 162, 38 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5. індивідуальної частини. 
Згідно п. 2.3. договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 360,00% річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежі. Розмір процентної ставки незмінний.
Відповідно до п. 2.4. Договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 грн. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено.
Згідно п. 2.5. договору комісія за надання кредиту складає 3 162,38 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 26,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника, або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. 
Відповідно до п. 2.6. договору загальний строк кредитування за цим договором складає 98 днів з 14.04.2025 року ( дата надання кредиту) по 21.07.2025 року.
На виконання умов зазначеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 9 000,62 грн.
Кредитні кошти надано шляхом зарахування на банківську карту № НОМЕР_1 у сумі 9000,62 грн., що підтверджується витягом із довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім», що міститься в матеріалах справи.
Факт зарахування коштів підтверджується також листом АТ «Таскомбанк» від 25.03.2026 року, надісланим на виконання вимог ухвали від 09.03.2026 року. Відповідно до інформації, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку у період з 14.04.2025 року о 15:11:41 здійснено переказ у розмірі 9 000,62 грн. 
Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по рахунку.
Здійснюючи переказ коштів у розмірі 9000,62 грн., ТОВ «ФК «Кредіплюс» відразу зарахувала до тіла кредиту комісію у розмірі 3162,38 грн. відповідно до п.2.5. кредитного договору.
Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заявки на отримання грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Отже, суд дійшов висновку, що при укладенні вищезгаданого кредитного договору було дотримано умови, порядок та обставини укладення цього договору, а також погоджено усі його істотні обставини. Такий договір є чинним, а докази зворотного в матеріалах справи відсутні.
Суд відхилив клопотання представника позивача про витребування доказів (електронний варіант письмового доказу: - Кредитний договір № 179146 від 14.04.2025 з Додатками, Паспорт споживчого кредиту», Платіжна інструкція від ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» про перерахування коштів на рахунок позичальника в розмірі 12163 грн. електронний варіант письмового доказу: - Договір факторингу № 16042025 від 16.04.2025, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Кредітплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» з Додатками № 1-3, Платіжна інструкція № 588 від 09.09.2025 щодо плати ТОВ «Юніт Капітал» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредітплюс» за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025), адже їх друковані копії наявні в матеріалах справи. 
При цьому, сама по собі та обставина, що відповідач ставить під сумнів факт укладення правочинів, не може бути самостійною підставою для витребування доказів відповідно до ст.84 ЦПК України. Крім того, суд не може витребувати докази у сторони, яка при подачі позову зазначала про відсутність в неї кредитного договору, адже право вимоги до позивача перейшло за договором факторингу. 
На переконання суду матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження факту зарахування 14.04.2025 на картку ОСОБА_1 9000,62 грн., зокрема лист з АТ «Таскомбанк» та виписка по рахунку. 
Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого вимоги позову щодо розміру заборгованості є доведеними у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача.
Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за договором ТОВ «Юніт Капітал» до відповідача суд зазначає наступне.
16.04.2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 16042025. 
За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.
Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Встановлено, що відповідач не здійснював платежі на погашення заборгованості.
Загальна сума заборгованості за розрахунками позивача становить - 22 462 грн. 00 коп., яка складається з наступного: 12 163,00 грн. - заборгованість по кредиту; 7 598,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 601,00 грн. заборгованості по комісії, 2 100,00 грн. заборгованості за штрафними санкціями.
У Відзиві на позовну заяву відповідач не спростовув правильність нарахування відсотків. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що нарахування процентів кредитор здійснював в межах строку кредитування за період з 14.04.2025 по 21.07.2025 на суму 7598,00 грн.
Судом достовірно встановлено, що фінансова установа свої зобов`язання за договором позики виконала у повному обсязі, а відповідач, у порушення умов договору позики, взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням у розмірі 9000,62 грн. 
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив стягнути 12163,00 грн. тіла кредиту, в які включив 3162,38 грн. комісії.
Крім того, позивач просив також стягнути 601 грн. комісії за управління кредитом. 
Втім, у рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
На спірні правовідносини за цим договором поширюється дія Закону України "Про споживче кредитування", адже за договором позичальнику надано споживчий кредит та такий укладено зі строком погашення кредиту терміном шість місяців.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом передбачено право фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року (справа №202/5330/19) у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які встановлено щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування".
Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг і їх погодження із споживачем при укладенні договору, обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування".
Зазначені правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року (справа №755/11636/21) та від 16 листопада 2022 року (справа №755/9486/21).
Що стосується вимог про стягнення штрафів у розмірі 2100 грн. за кредитним договором, суд зазначає таке. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18 такого змісту:
«18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), від № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), згідно яких, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню частково, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9000,62 грн. та відсотками у розмірі 7598,00 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо стягнення судових витрат.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На підтвердження понесення втрат на правову допомогу позивач надав: договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10 вересня 2025року, додаткову угоду №25771371867; акт прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 року.
З урахуванням вимог співмірності, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.. На переконання суду такий розмір є розумним та справедливим розміром зазначених витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №33331 від 26.12.2025 року. Суд задовольнив позов на 81,52% (стягнуто 16 598,62 грн, тоді як позивач просив 20362,00 грн), тому на користь позивача підлягає компенсації за рахунок відповідачки 1974,74 грн судового збору. 
Керуючись ст. 2, 7, 10, 12, 19, 81, 83, 141, 258-260, 263-265, 273-289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_1  на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість Договором про споживчий кредит №179146 від 14.04.2025 року, укладеним з ТОВ «ФК «Кредіплюс», у розмірі 16598,62 грн, судовий збір у розмірі 1974,74 грн. та 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього стягнути 20573,36 грн. (двадцять тисяч п`ятсот сімдесят три гривні 36 коп.)

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, оф. 333, Код ЄДРПОУ: 43541163);

Відповідач: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя 	Т. В. Войтенко