ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8312/26 Справа № 205/748/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Дорошенко Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року м. Дніпро 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Пищиди М.М.
суддів: Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 27 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:
У січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в борг 452 500,00 грн та зобов`язався повернути отримані кошти в строк до 28.06.2025 року. На підтвердження отриманих коштів відповідач надав позивачу розписку. Однак, борг відповідачем не повернуто, тому ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Враховуючи вищевикладене позивач просив суд:
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 466 216,57 грн; вирішити питання судових витрат.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 27 травня 2026 року зупинено провадження у справі №205/748/26 за позовом адвоката Бебешка Андрія Станіславовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, тобто до закінчення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою.
В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
З урахуванням вкладеного, просить скасувати ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 27 травня 2026 року та направити справу для продовження розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою №8/33/3087 від 19.02.2026 року.
Згідно з відповіддю на ухвалу суду від 26.03.2026 року, направленою до суду 10.04.2026 року та переданою канцелярією судді Дорошенко Г.В. 13.04.2026 року, ОСОБА_2 17.08.2025 року призвано на військову службу за мобілізацією на особливий період до військової частини НОМЕР_1 .
Ухвалюючи рішення про зупинення провадження, суд першої інстанції виходив з того, що наявні обставини, які слугують правовою підставою для його зупинення та визначені п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України.
Апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі – Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
До основних засад цивільного судочинства, зокрема, віднесено принципи верховенства права, змагальності сторін і диспозитивності (пункти 1, 4 і 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
За змістом частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
В силу частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частиною третьою статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Як передбачено пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
У такому випадку провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (пункт 2 частини першої статті 253 ЦПК України).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що при прийнятті процесуальних рішень і застосуванні будь-яких процесуальних норм суд має керуватись у першу чергу основним завданням цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту прав та інтересів особи.
Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується за допомогою реалізації його основних засад, у тому числі принципів верховенства права, змагальності сторін та диспозитивності.
Зупинення провадження у справі – це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року у справі №754/947/22 зазначила, що обов`язок суду зупинити провадження не повинен тлумачитися всупереч волі та інтересам військовослужбовця як учасника цивільного процесу. Тож застосовувати пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України не можна тоді, коли це безпосередньо суперечить інтересам військовослужбовця, який звернувся до суду як позивач та вимагає судового захисту його прав, свобод та/або інтересів, а так само військовослужбовця як відповідача чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, який прагне продовження розгляду справи по суті за його відсутності. Тобто ключовим під час вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України є саме воля військовослужбовця як сторони чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.
Відтак, коли суд вирішує питання щодо зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України в оцінці процесуального обов`язку щодо зупинення провадження йому потрібно враховувати особисту думку сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, яка перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Якщо військовослужбовець наполягає на розгляді справи без його участі чи за участю його представника, то в суду немає підстав для зупинення провадження у справі. Застосування правила, сформульованого у пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України, всупереч волі особи, на захист якої воно спрямовано, становитиме прояв надмірного формалізму. Таке застосування перетворить захисну гарантію на перешкоду в доступі до правосуддя, стане наслідком невиправданого затягування судового процесу та порушення права особи на своєчасний судовий розгляд, що є несумісним із завданнями судочинства та стандартами статті 6 Конвенції.
Такий стан речей має зберігатися до тих пір, поки військовослужбовець – сторона у справі чи третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, не повідомить суду про бажання скористатися гарантією, визначеною пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України. Правосуддя вимагає справедливого і збалансованого судового провадження, котре базується на дотриманні принципів верховенства права, диспозитивності і пропорційності, а також має відповідати стандартам Конвенції.
Про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України ОСОБА_2 не просив суд, а вказане питання вирішено за ініціативою суду.
При цьому як вбачається з наданої відповідачем заяви від 26.02.2026 року ОСОБА_2 просив суд проводити судове засідання по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики без його участі та присутності.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про зупинення провадження у справі, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 27 травня 2026 року – скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
Повний текст постанови складено 14 вересня 2026 року.

Судді