П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/6021/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш Віталій Олександрович 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
16 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євростоун Київ" до Чернівецької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 Позивач звернувся до суду із позовом до Чернівецької митниці, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів від 25.09.2024 №UA408000/2024/000482/2.
1.2 В обґрунтування вимог позову позивач вказує, що з метою митного оформлення товару ТОВ "Євростоун Київ" через свого представника було надано до Чернівецької митниці митні декларації із повним пакетом документів, які підтверджують митну вартість товару. Проте, відповідачем було відмовлено в оформлені товару за заявленою митною вартістю в результаті чого, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Вважає, що відповідачем протиправно винесено оскаржуване рішення, оскільки не наведено аргументовані та конкретні доводи щодо наявності у поданих товариством документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність конкретних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 Товариством з обмеженою відповідальністю "Євростоун Київ" (Україна) укладено з компанією E Stone Seramik Dis Ticaret Anonim Sirketi (Туреччина) зовнішньоекономічний контракт від 13.08.2024 №13082024 на поставку в Україну товару: керамічну продукцію (керамічна плитка, фризи та декори), плити з каменю, бруківку, бордюри, сходини і інші товари з натурального і штучного каменю.
2.2 Згідно умов договору вбачається про те, що протягом терміну дії Контракту Товар постачатиметься партіями. Кількість, асортимент, ціна на кожну позицію Товару, вартість поставки, умови постачання, умови оплати та вантажоодержувач, якщо він відрізняється від Покупця, кожної партії Товару зазначаються у товаро-супровідних документах: інвойсі (п.3).
Продавцем відповідно до умов даного зовнішньоекономічного Контракту, Додатку від 15.08.2024 №1 до контракту на поставку товарів від 13.08.2024 № 13082024, рахунку-фактури (інвойсу) від 17.09.2024 №EST2024000146 здійснено поставку позивачу товару: «Плитка керамічна (з керамограніту) оздоблювальна для мостіння і покриття підлоги, печей, камінів або стін з коефіцієнтом поглинання води не більше 0,5 мас. % FSZ Premium Marble Visage Weiss 60x120x0,8 cm. VE2/72 - 155,52 м2. FSZ Premium Marble Visage Gold 60x120x0,8 cm. VE2/72 - 155,52 м2. FSZ Princess Brown 60x120x0,7 cm. VE3/90 - 259,2 м2. FSZ Princess Light Grey 60x120x0,7 cm. VE3/90 - 259,2 м2. FSZ Travertin Braun 60x120x0,7 cm. VE3/90 - 194,4 м2. FSZ Calacatta Goldie 60x120x0,7 cm. VE3/90 - 129,6 м2. FSZ Miracle 60x120x0,7 cm. VE3/90 -194,4 м2.
2.3 24.09.2024 ТОВ "Євростоун Київ" через свого представника ТОВ "Прованік Лоджистікс" подало до митного оформлення митну декларацію 24UA408020047521U7 разом з товаро-супровідними документами, а саме: сертифікат якості б/н від 17.09.2024, пакувальний лист б/н від 17.09.2024, рахунок-фактуру (інвойс) №EST2024000146 від 17.09.2024, автотранспортну накладну А№002563 від 17.09.2024, сертифікат про походження товару №В 1567135 від 18.09.2024, фактури №AS32024000000337 від 17.09.2024; №EST2024000146 від 17.09.2024; №QF32024000002568 від 16.09.2024, рахунок-фактуру про надання транспортних послуг № 927 від 17.09.2024, довідку про транспортні витрати №80 від 17.09.2024, прайс-лист від постачальника б/н від 13.09.2024, зовнішньоекономічний договір № 13082024 від 13.08.2024, додаток №1 від 15.08.2024 до контракту, договір про надання брокерських послуг № 2608/24 від 26.08.2024, договір про перевезення №15082024 від 15.08.2024; №40 від 19.04.2024; №927-09/2024 від 13.09.2024; заявку від 16.09.2024 №04/09 до договору №15082024; комерційну пропозицію від 13.09.2024, копію митної декларації відправлення №24341300EX00766515 від 18.09.2024.
2.4 Відповідачем було надано позивачеві електронне повідомлення, щодо надання додаткових документів.
2.5 На виконання вказаного повідомлення, декларантом додатково подано лист з додатками ТОВ "Євростоун Київ" від 25.09.2024 №250924 з додатками, а саме: копію E-FATURA №AS32024000000337 від 17.09.2024 та копію E-FATURA №QF32024000002568 від 16.09.2024, копію договору на перевезення у міжнародному сполученні №927-09/2024 від 13.09.2024.
2.6 За результатами розгляду поданих документів митним органом прийнято рішення №UA408000/2024/000482/2 від 25.09.2024, зі змісту якого встановлено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:
- у копії митної декларації країни відправлення від 18.09.2024 №24341300EX00766515 заявлена E-Fatura від 18.09.2024 №24243160110886034678, яка до митного оформлення не подана;
- інвойс від 17.09.2024 №EST2024000146 виставлено без зазначення торговельних марок. При цьому, в поданому до митного оформлення електронному інвойсі торговельні марки зазначено;
- при тому, що за поданою до митного оформлення МД умови поставки DAP UA Одеса, Договір про надання послуг з організації перевезень від 15.08.2024 №15082024 укладено між турецьким Контрактотримачем: E Stone Seramik Dis Ticaret Anonim Sirketi та експедитором: ФОП ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: Україна, м. Рівне. Також подано Інвойс №927 від 17.09.2024 та Довідку про транспортні витрати від 17.09.2024 №80 видану ФОП ОСОБА_1 . Вказане викликає сумніви стосовно достовірності умов поставки. Крім того, відповідно до CMR від 17.09.2024 А№ 002563 перевізником зазначено FOP ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою в Україна). Документального підтвердження умов надання послуг та розрахунків між експедитором та перевізником, що можуть вплинути на числове значення експедиційно-транспортних витрат, як складової митної вартості, не надано;
- комерційна пропозиція б/н датована 13.09.2024 та містить відомості, що вартість транспортних витрат буде становити 3400 EUR. Разом з тим, така ж вартість зазначена у Інвойсі про транспортні витрати №927 та Довідці про транспортні витрати №80, які датовано аж 17.09.2024. Виникає питання стосовно правдивості вказаних відомостей відповідно до хронології вказаних документів;
- у п.3.1.4. Договору про надання послуг з організації перевезень від 15.08.2024 №15082024 зазначено, що експедитор повинен забезпечити наявність всіх обов`язкових страховок в країнах завантаження, транзиту і розвантаження. Вказане могло мати вплив на митну вартість товару. Страхових документів до оформлення не надано.
У зв`язку з прийнятим рішенням про коригуванням митної вартості товару UA408000/2024/000482/2, Чернівецькою митницею було сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
2.7 Не погодившись із такими рішеннями, позивач звернувся до суду.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 28.10.2025 позов задоволено. 
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів наявності обґрунтованих сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості товарів, а всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів були надані декларантом у повному обсязі.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
4.1 Відповідач просить скасувати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28.10.2025 та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
4.2 Як підстави для апеляційного оскарження рішення суду відповідач посилається на те, що у митниці були законні підстави для виникнення обґрунтованих сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості, а митниця діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
4.3 Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому він просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
1.2 Статтею 52 МК України, визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 цього Кодексу.
1.3 Статтею 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Тобто, перелік документів, визначених статтею 53 МК України є вичерпним для митного органу та не є вичерпним для декларанта.
1.4 Норми статей 53, 54, 57, 58 МК України породжують обов`язок декларанта щодо доведення заявленої митної вартості товару. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
1.5 Статтею 57 Митного кодексу України унормовано, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
1.6 Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
1.7 Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
1.8 У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
1.9 У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
1.10 Частинами другою та третьою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
1.11 За приписами частин четвертої п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті-це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
1.12 Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а виснував, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
1.13 Зміст наведених правових норм в сукупності з положеннями статті 53 МК України свідчать про наявність у митного органу обов`язку зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності; крім того, для витребування доказів на спростування наявності впливу взаємозв`язку покупця та продавця на митну вартість задекларованого товару митниця зобов`язана обґрунтувати обставини, які свідчать про ймовірність існування такого взаємозв`язку.
1.14 Такий висновок суду відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постанові Верховного Суду від 17 червня 2022 року у справі № 826/11710/17.
1.15 Суд вважає, що позивач надав усі документи, наведені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, які містили числові показники ціни товару.
1.16 Щодо доводів апелянта про неподання позивачем до митного оформлення E-Fatura від 18.09.2024 №24243160110886034678, то в цій частині суд першої інстанції правильно встановив, що E-Fatura є турецьким електронним аналогом рахунку-фактури, який формується через державну електронну систему і після відправлення не підлягає редагуванню. Подані Е-фактури №AS32024000000337 та №QF32024000002568 підтверджують ланцюг придбання товару компанією-продавцем E Stone Seramik Dis Ticaret Anonim Sirketi безпосередньо у виробників — AKGUN TOPRAK SANAYI INSAAT VE TIC.A.S. та QUA GRANITE VE HAYAL YAPI URUNLERI SAN. TIC. A. S.
1.17 Наведені в графі 44 експортної декларації позначення (VEKALET, NOTERLIGI, AKBANK-GUNDOGDU SUBESI, IML, VN, TPS-E-Fatura Var тощо) є службовою інформацією для турецьких митних органів, а цифрове значення №/24243160110886034678/1 є номером експортної транзакції в системі TPS, а не окремим документом про вартість товару, який мав додатково подаватися до митного оформлення. 
Крім того, відповідно до частини другої та частини шостої статті 53 Митного кодексу України, митна декларація країни відправлення не належить до документів, що підтверджують митну вартість в обов`язковому порядку, а подається декларантом за власним бажанням. Відповідно, ненадання зазначеного документа не може розцінюватися як розбіжність, що впливає на визначення митної вартості. Апелянт не наводить у скарзі жодних законних підстав, які б встановлювали необхідність подання декларантом цих документів.
1.18 Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів відповідача щодо невідповідності торговельних марок в інвойсі від 17.09.2024 №EST2024000146. Так, інвойс складено за типовою формою продавця та містить усі обов`язкові реквізити як то сторони угоди, номер і дату документа, номер контракту, умови поставки та оплати, перелік товару з кодами EAN, дані пакування, одиниці виміру, вартість, вагу, кількість, код УКТ ЗЕД, а також задекларовані продавцем відомості про якість і походження товару. 
Апеляційний суд вважає, що вказаних документів достатньо для проведення розрахунків між сторонами контракту, а належність товару до конкретної торговельної марки додатково підтверджується сертифікатом якості та Е-фактурами виробників, наявними в матеріалах справи.
1.19 Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про недостовірність транспортних витрат, оскільки різниця в датах комерційної пропозиції від 13.09.2024 та Інвойсу №927 з Довідкою №80 про транспортні витрати від 17.09.2024, за умови збігу числових показників вартості витрат в сумі 3400 EUR - не свідчить про недостовірність відомостей. Сумніви митного органу в цій частині не підкріплені жодними доказами розбіжностей у сумах і не можуть бути самостійною підставою для коригування митної вартості, оскільки відповідно до статті 15 Закону України «Про адміністративну процедуру» рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
1.20 Митний орган аргументує своє рішення наявністю сумніву в тому, що договір транспортного експедирування від 15.08.2024 №15082024 укладений між турецьким контрагентом та ФОП ОСОБА_1 (м. Рівне), тоді як фактичним перевізником за CMR від 17.09.2024 А№002563 значиться ФОП ОСОБА_3 .
В цій частині колегія суддів погоджується з оцінкою суду першої інстанції, що пункт 6 частини другої статті 53 Митного кодексу України та Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, не містять вичерпного переліку документів на підтвердження транспортних витрат, а перелік, наведений у Наказі №599 (рахунок-фактура експедитора, банківські документи, калькуляція витрат тощо), має орієнтовний, а не вичерпний характер. Митний кодекс України не обмежує коло допустимих доказів лише фінансовими чи бухгалтерськими документами, а тому довідка експедитора про понесені транспортні витрати є належним і допустимим доказом.
Залучення експедитором третьої особи-перевізника узгоджується з природою транспортно-експедиторської діяльності та положеннями Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 №1955-IV, зокрема статей 1, 4, 8, 9, які передбачають право експедитора укладати договори з перевізниками (резидентами чи нерезидентами) для виконання доручення клієнта, діючи при цьому від свого імені або від імені клієнта.
Таким чином, такий сумнів митного органу відхиляється судом як безпідставний і такий, що не може слугувати підставою для коригування митної вартості.
1.21 Верховний Суд у постанові від 25.06.2020 у справі №826/3096/16 вказав, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
1.22 Поряд з цим, Верховний Суд в постанові від 02.07.2020 у справі №804/2061/17 зауважив, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган.
1.23 Також, за сталою практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19) є те, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
1.24 Відповідно до частини 7 статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
1.25 Наведені апелянтом доводи не свідчать про наявність розбіжностей, які б впливали на правильність визначення митної вартості товару, а тому не можуть бути підставою для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту). Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність спірного рішення.
2 Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Чернівецької митниці залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.