ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/1575/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 року (головуючий суддя Рябчук О.С.)
у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , 23.01.2026 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 , просив:
- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у недотриманні строків проведення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 №6522 від 26.08.2025 року;
- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 надати результати службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 №6522 від 26.08.2025 року, у зв`язку зі спливом встановлених законодавством строків.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до Указу Президента України №447/2022 від 26.06.2022р. ОСОБА_1 було нагороджено орденом «За мужність» ІІІ ступеня, та окрім того позивач мав отримати державну нагороду України – медаль «Захиснику Вітчизни», що підтверджується документом серії ОК №077311. Однак, на теперішній час (з невідомих для позивача причин) медаль «Захиснику Вітчизни» згідно з Указом Президента України №397/2022 від 08.06.2022 - не була вручена позивачу. Про це позивач подав скаргу відповідачу. За наслідком розгляду скарги (щодо не вручення відповідачем належної позивачу медалі) відповідач відповів, що вказана медаль була вручена позивачу. Потім позивач подав скаргу до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », при цьому відповідачем було надано відповідь №11959, про призначення службового розслідування щодо вручення/не вручення нагороди. Однак, станом на час звернення з даним позовом позивача не було повідомлено про результати службового розслідування та порушено допустимий строк його проведення. Позивач вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення службового розслідування належним чином за фактом не вручення йому медалі «Захиснику Вітчизни». Позивач вважає, що бездіяльність відповідача порушує права позивача як військовослужбовця та ветерана війни.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року позов – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у недотриманні строків проведення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 №6522 від 26.08.2025 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що 26.08.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 6522 за фактом втрати державної винагороди «Захиснику Вітчизни» сержанта ОСОБА_2 було призначено проведення службового розслідування, яке було покладено на заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону майору ОСОБА_3 29.11.2025 за № НОМЕР_3 був зареєстрований рапорт про скасування та перепризначення службового розслідування заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону майора ОСОБА_3 , в якому він, у зв`язку з завершенням визначених строків проведення службового розслідування, а також у зв`язку з його переведенням до військової частини НОМЕР_4 прохає про скасування проведення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 6522, перепризначення цього службового розслідування та доручення його проведення заступнику командира роти з психологічної підтримки персоналу 2 мотопіхотної роти НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону молодшому лейтенанту ОСОБА_4 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.12.2025 № 1056 майор ОСОБА_3 вважається таким, що справи та посаду здав 15 грудня 2025 року та вибув до нового міста служби у військову частину НОМЕР_5 . 13.01.2026 командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ № 351, яким відповідно до рапорту вх. № 48349 від 29 листопаду 2025, за фактом втрати державної винагороди – медалі «Захиснику Вітчизни» сержанта ОСОБА_2 , призначив проведення службового розслідування терміном 30 діб за цим фактом, яке доручив провести заступнику командира роти з психологічної підтримки персоналу 2 мотопіхотної роти НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону молодшому лейтенанту ОСОБА_4 . Молодшим лейтенантом ОСОБА_4 розслідування було проведено та за підсумками його проведення виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.01.2026 № 742. Пунктами 4, 5 резолютивної частини цього наказу зазначено: 4. Враховуючи обставини втрати державної нагороди, а саме втрату іншою особою, згідно з п.2 статті 14 розділу ІІІ Закону України «Про державні нагороди України» від 16 березня 2000 року № 1549-ІІІ, клопотати перед вищим командуванням про подальше направлення матеріалів до Комісії державних нагород та геральдики для визнання вказаних обставин, що вони не залежать від нагородження та здійснити видачу дублікату медалі «Захиснику Вітчизни» та посвідчення до нього. 5. Помічнику начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_5 подати клопотання командуванню військової частини НОМЕР_6 через військову частину НОМЕР_5 про подальше сприяння щодо видачі дубліката державної нагороди України - медалі «Захиснику Вітчизни» сержанту ОСОБА_6 . Виходячи з вищевикладеного, розслідування за фактом втрати державної нагороди України - медалі «Захиснику Вітчизни» колишнього бойового медика 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_2 у військовій частині НОМЕР_1 завершено, виданням наказу від 23.01.2026 №742. Це розслідування проведено відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.01.2026 № 351. Розслідування проведено заступником командира роти з психологічної підтримки персоналу 2 мотопіхотної роти НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону молодшим лейтенантом ОСОБА_4 . Виконання наказу № 6522 від 26.08.2025 про проведення службового розслідування заступником командира батальйону з психологічної підтримки персоналу НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 за фактом втрати державної нагороди України - медалі «Захиснику Вітчизни» сержанта ОСОБА_2 неможливо, тому що у військовій частині НОМЕР_1 майор ОСОБА_3 військову службу не проходить. Він був призначений на нову посаду – заступника командира військової частини НОМЕР_4 з психологічної підтримки персоналу, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.12.2025 № 1056 та вважається таким, що справи та посаду заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 здав 15 грудня 2025 та вибув до нового міста служби. Вважає що, Дніпропетровським окружним адміністративним судом при ухваленні Рішення від 24 березня 2026 року в даній частині, було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військової частині НОМЕР_1 .
Згідно посвідчення серії НОМЕР_7 ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.04.2025 № 302 сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_7 , бойового медика 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10 квітня 2025 року № 100-рс звільненого у відставку відповідно до підпункту «б» пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (за станом здоров`я – на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або тимчасову непридатність до військової служби: непридатний до військової служби), вважати таким, що здав справи та посаду 10 квітня 2025 року.
З 10 квітня 2025 року виключити із списків особового складу військової частини, з усіх видів забезпечення, з котлового забезпечення з 11 квітня 2025 року.
Відповідно до Указу Президента України №447/2022 від 26.06.2022р. ОСОБА_1 було нагороджено орденом «За мужність» ІІІ ступеня та державною нагородою України – медаль «Захиснику Вітчизни» згідно з Указом Президента України №397/2022 від 08.06.2022 року.
Однак, медаль «Захиснику Вітчизни» не було вручено ОСОБА_1 .
26.08.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 6522 за фактом втрати державної винагороди «Захиснику Вітчизни» сержанта ОСОБА_2 було призначено проведення службового розслідування, яке було покладено на заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону майору ОСОБА_3 29.11.2025 за № НОМЕР_3 був зареєстрований рапорт про скасування та перепризначення службового розслідування заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону майора ОСОБА_3 , в якому він, у зв`язку з завершенням визначених строків проведення службового розслідування, а також у зв`язку з його переведенням до військової частини НОМЕР_4 прохає про скасування проведення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 6522, перепризначення цього службового розслідування та доручення його проведення заступнику командира роти з психологічної підтримки персоналу 2 мотопіхотної роти НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону молодшому лейтенанту ОСОБА_4 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.12.2025 № 1056 майор ОСОБА_3 вважається таким, що справи та посаду здав 15 грудня 2025 року та вибув до нового міста служби у військову частину НОМЕР_5 .
13.01.2026 командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ № 351, яким відповідно до рапорту вх. № 48349 від 29 листопаду 2025, за фактом втрати державної винагороди – медалі «Захиснику Вітчизни» сержанта ОСОБА_2 , призначив проведення службового розслідування терміном 30 діб за цим фактом, яке доручив провести заступнику командира роти з психологічної підтримки персоналу 2 мотопіхотної роти НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону молодшому лейтенанту ОСОБА_4 .
Молодшим лейтенантом ОСОБА_4 розслідування було проведено та за підсумками його проведення виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.01.2026 № 742.
Пунктами 4, 5 резолютивної частини цього наказу зазначено: 
4. Враховуючи обставини втрати державної нагороди, а саме втрату іншою особою, згідно з п.2 статті 14 розділу ІІІ Закону України «Про державні нагороди України» від 16 березня 2000 року № 1549-ІІІ, клопотати перед вищим командуванням про подальше направлення матеріалів до Комісії державних нагород та геральдики для визнання вказаних обставин, що вони не залежать від нагородження та здійснити видачу дублікату медалі «Захиснику Вітчизни» та посвідчення до нього. 
5. Помічнику начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_5 подати клопотання командуванню військової частини НОМЕР_6 через військову частину НОМЕР_5 про подальше сприяння щодо видачі дубліката державної нагороди України - медалі «Захиснику Вітчизни» сержанту ОСОБА_6 .
Позивач вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_8 щодо неналежного проведення службового розслідування з порушенням встановлених строків.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України встановлені загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
За приписами ст.16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. 
Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV.
Відповідно до ст. 4, 5 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: 
додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;
бути пильним, зберігати державну таємницю; 
додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; 
виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; 
поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; 
не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби. 
За стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. 
Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Приписами ст. 6 Дисциплінарного статуту встановлено право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження.
Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.
За невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення, що передбачено ст.45 Дисциплінарного статуту.
Статтею 48 Дисциплінарного статуту визначені дисциплінарні стягнення, які можуть бути накладені на військовослужбовців, зокрема, попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби, п. ґ).
Статтями 83-95 Дисциплінарного статуту встановлений порядок накладення дисциплінарних стягнень.
Так, за правилами ст. 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Статтею 84 Дисциплінарного статуту визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. 
Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Згідно із приписами ст. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. 
Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. 
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (ст.86 Дисциплінарного статуту).
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі, визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 (Порядок № 608).
Службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення (абз. 4 п. 2 розділу І Порядку № 608).
Порядок проведення службового розслідування визначений розділом ІІІ Порядку №608, пунктом 9 якого встановлено, посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Повноваження осіб під час службового розслідування встановлені розділом ІV Порядку № 608. 
Зокрема п. 1 цього розділу визначено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:
дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;
виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;
розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
За приписами п. 3 розділу ІV Порядку № 608, військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 
знати підстави проведення службового розслідування; 
бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; 
відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; 
давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;
з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; 
порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; 
висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;
ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); 
оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Відповідно до п. 1 розділу V Порядку № 608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частину.
Приписами п.1 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акту та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Частиною 3 ст. 85 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). 
У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Отже, службове розслідування у будь-якому випадку не може тривати більш ніж 2 місяці.
Згідно з абз. 2 п. 3 розділу ІІІ Порядку № 608 днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. 
Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акту службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Так, в ході розгляду адміністративної справи судом першої інстанції встановлено, що 26.08.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №6522 за фактом втрати державної винагороди «Захиснику Вітчизни» сержанта ОСОБА_2 було призначено проведення службового розслідування, яке було покладено на заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону майору ОСОБА_3 29.11.2025 за № НОМЕР_3 був зареєстрований рапорт про скасування та перепризначення службового розслідування заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону майора ОСОБА_3 , в якому він, у зв`язку з завершенням визначених строків проведення службового розслідування, а також у зв`язку з його переведенням до військової частини НОМЕР_4 прохає про скасування проведення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 6522, перепризначення цього службового розслідування та доручення його проведення заступнику командира роти з психологічної підтримки персоналу 2 мотопіхотної роти НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону молодшому лейтенанту ОСОБА_4 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.12.2025 № 1056 майор ОСОБА_3 вважається таким, що справи та посаду здав 15 грудня 2025 року та вибув до нового міста служби у військову частину НОМЕР_5 .
13.01.2026 командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ № 351, яким відповідно до рапорту вх. № 48349 від 29 листопаду 2025, за фактом втрати державної винагороди – медалі «Захиснику Вітчизни» сержанта ОСОБА_2 , призначив проведення службового розслідування терміном 30 діб за цим фактом, яке доручив провести заступнику командира роти з психологічної підтримки персоналу 2 мотопіхотної роти НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону молодшому лейтенанту ОСОБА_4 .
Молодшим лейтенантом ОСОБА_4 розслідування було проведено та за підсумками його проведення виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.01.2026 № 742.
Пунктами 4, 5 резолютивної частини цього наказу зазначено: 
4. Враховуючи обставини втрати державної нагороди, а саме втрату іншою особою, згідно з п.2 статті 14 розділу ІІІ Закону України «Про державні нагороди України» від 16 березня 2000 року №1549-ІІІ, клопотати перед вищим командуванням про подальше направлення матеріалів до Комісії державних нагород та геральдики для визнання вказаних обставин, що вони не залежать від нагородження та здійснити видачу дублікату медалі «Захиснику Вітчизни» та посвідчення до нього. 
5. Помічнику начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_5 подати клопотання командуванню військової частини НОМЕР_6 через військову частину НОМЕР_5 про подальше сприяння щодо видачі дубліката державної нагороди України - медалі «Захиснику Вітчизни» сержанту ОСОБА_6 .
Таким чином, матеріалами справи підтверджується порушення строків проведення службового розслідування Військовою частиною НОМЕР_1 .
Як наслідок, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що порушує право позивача.
Виходячи з того, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльність посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у недотриманні строків проведення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 №6522 від 26.08.2025 року.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на те, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.04.2026 року відстрочено Військової частини НОМЕР_1 сплату судового збору в сумі 1597 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто сім гривень) 44 коп. за подання апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 року у справі №160/1575/26 до ухвалення судового рішення по суті апеляційної скарги і відкрито апеляційне провадження у справі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1597,44 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 року у справі №160/1575/26.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 року – залишити без змін.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) на користь спеціального фонду Державного бюджету України суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1597 (одна тисяча п`ятсот дев`яності сім) грн. 44 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко