П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/1922/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Поліщук І.М. 
Суддя-доповідач - Гонтарук В. М. 
24 серпня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гонтарука В. М. 
суддів: Білої Л.М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1  про стягнення податкового боргу, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року позов задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
18.06.2026 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
22.06.2026 року від відповідача надійшла відповідь на відзив.
Сьомий апеляційний адміністративний суд, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву, відповіді на відзив, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС України у Вінницькій області з 02.12.2010 року.
Згідно з карткою особового рахунку платника за відповідачем станом на 16.02.2026 рахується заборгованість у сумі 2 415 932,74 грн., яка складається із штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування.
Вказана заборгованість виникла в результаті прийнятого позивачем податкового повідомлення рішення від 17.07.2024 №0259780705 за наслідком проведення фактичної перевірки податковим органом.
Зазначена заборгованість підтверджується карткою особового рахунку, податковим повідомленням - рішенням від 17.07.2024 №0259780705.
Позивачем сформована податкова вимога форми "Ф" від 16.01.2026 № 0001083-1303-0232 на суму 2 415 932,74 грн, яка направлена відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24).
У зв`язку з несплатою відповідачем податкового боргу Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулося до суду із заявою про стягнення податкового боргу.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI).
Обов`язок сплати податків платником передбачений п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, відповідно до якого, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI).
Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п. п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI).
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI).
Відповідно до п. 54.5 ст. 54 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно п. 56.1 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня (п. 56.1 ст. 56 ПК України).
В силу п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Судом встановлено, що податковим повідомленням - рішенням від № 0259780705 від 17.07.2024 відповідачу нараховано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування у сумі 2 415 932,74 грн.
Вказане податкове повідомлення рішення направлялось податковим органом на адресу відповідача: АДРЕСА_1 .
Відповідач не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням оскаржив його в судовому порядку.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі 120/14252/24 адміністративний позов задоволено, окрім іншого, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 17.07.2024 №0259780705.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2025 року рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Саме у зв`язку із набранням законної сили постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду 25.11.2025 спірне податкове повідомлення-рішення набуло статусу узгодженого. Тобто в даному випадку представник відповідача пов`язує статус неузгодження грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 17.07.2024 №0259780705 саме у зв`язку із відкриттям касаційного провадження, однак грошове зобов`язання набуло статусу узгодженого з моменту набрання законної сили постановою суду апеляційної інстанції.
Відтак, суд приходить до висновку, що доводи апелянта щодо неузгодження оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є необґрунтованими.
За правилами, визначеними п. 59.1 ст. 59 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів вставлено, що податковим органом сформована податкова вимога форми "Ф" від 16.01.2026 №0001083-1303-0232 на суму 2 415 932,74 грн, яка направлена відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, відповідачем не надано доказів погашення відповідачем в добровільному порядку вказаної суми заборгованості. Крім цього, інформація щодо оскарження вимоги в адміністративному та (або) у судовому порядку у суду відсутня.
Станом на день звернення податкового органу до суду відповідачем податкова вимога від 16.01.2026 №0001083-1303-0232 не оскаржувалась, не скасована та не відкликана, а відтак, є дійсною.
Не надано суду й доказів сплати вказаного податкового боргу і станом на дату розгляду справи.
Відтак, з урахування того, що відповідачем у встановлені законодавством строки не сплачено податковий борг, наявність якого підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовна заява Головного управління ДПС у Вінницькій області є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий | | | Гонтарук В. М.
Судді | | | Біла Л.М.    Моніч Б.С.