СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2026 року Справа № 480/2082/26
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2082/26 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області вих. №111-18/02-37 від 09.02.2026 про відмову у наданні дозволу на перепоховання останків її батька ОСОБА_3 ;
- зобов`язати Миколаївську сільську раду Сумського району Сумської області надати дозвіл на перепоховання останків її батька ОСОБА_3 з кладовища АДРЕСА_1 на ОСОБА_4 .
Свої вимоги мотивує тим, що її батько, ОСОБА_3 , загинув під час проходження військової служби та був похований на кладовищі в с. Кровне Сумського району Сумської області. Позивачка ОСОБА_1 бажає здійснити перепоховання останків свого батька на Алеї Слави Героїв у м. Конотоп, оскільки с. Кровне перебуває під постійними обстрілами, що унеможливлює безпечне відвідування могили та догляд за нею. У зв`язку з цим позивач звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на перепоховання, однак отримала відмову, яку вважає протиправною.
Ухвалою суду від 01.04.2026 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що підстави для надання дозволу на перепоховання відсутні, оскільки поховання ОСОБА_3 здійснила інша особа - ОСОБА_2 , яка згоди на перепоховання не надавала. Відповідач вважає, що оскаржувана відмова відповідає вимогам Закону України "Про поховання та похоронну справу", а тому просить відмовити у задоволенні позову.
Позивач подала відповідь на відзив, в якому з доводами представника відповідача не погодилася та просила задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.
Третя особа подала пояснення щодо позову, в яких заперечує проти його задоволення. Зазначає, що саме вона здійснила поховання ОСОБА_3 , організувала похорон та облаштувала місце поховання. Третя особа згоди на перепоховання не надавала та вважає, що підстави для переміщення останків померлого відсутні, а тому просить відмовити у задоволенні позову. 
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, встановив такі обставини.
ОСОБА_3 , який є батьком позивача, загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проходження військової служби.
Після загибелі ОСОБА_3 було поховано на кладовищі в с. Кровне Сумського району Сумської області.
Поховання померлого здійснювала ОСОБА_2 , що не заперечується сторонами.
Крім того, з витягу з Журналу реєстрації заяв та вилучення паспортів померлих вбачається, що 26.08.2024 заяву щодо померлого ОСОБА_3 подала ОСОБА_2 . Крім того, з витягу з Книги обліку оприбуткування та витрачання бланків свідоцтв про смерть вбачається, що свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 26.08.2024 видано ОСОБА_2 , яка зазначена як дружина померлого.
Позивач звернулася до Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області із заявою про надання дозволу на перепоховання останків батька із кладовища в АДРЕСА_1 .
Листом від 09.02.2026 № Ш-18/02-37 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для надання дозволу на перепоховання, посилаючись на те, що поховання ОСОБА_3 здійснила інша особа - ОСОБА_2 , згода якої на перепоховання відсутня.
Не погодившись із такою відмовою, позивач звернулася до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, організаційні та соціальні засади поховання померлих в Україні визначає Закон України "Про поховання та похоронну справу" від 10.07.2003 № 1102-IV.
Відповідно до статті 1 Закону № 1102-IV поховання є діяльністю відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямованою, зокрема, на забезпечення належного ставлення до тіла померлого, організацію і проведення поховань померлих, створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань.
За змістом статті 2 Закону № 1102-IV поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону № 1102-IV поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення або у разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого, поховання здійснюється чоловіком (дружиною), батьками, дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком, правнуком чи іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.
Згідно зі статтею 21 Закону № 1102-IV перепоховання останків померлого допускається у виняткових випадках за рішенням виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради на підставі письмового звернення особи, яка здійснила поховання, або одного з родичів, визначених частиною першою статті 11 цього Закону, у разі відсутності особи, яка здійснила поховання, чи наявності згоди такої особи, свідоцтва про смерть похованого, дозволу виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради на поховання останків померлого на іншому кладовищі.
Отже, Закон № 1102-IV встановлює спеціальний порядок вирішення питання про перепоховання останків померлого. Такий порядок пов`язує можливість ініціювання перепоховання насамперед з особою, яка здійснила поховання. Родич померлого може самостійно звертатися із заявою про перепоховання лише за умови відсутності такої особи або за наявності її згоди.
Як встановлено судом, поховання померлого здійснювала ОСОБА_2 , що не заперечується сторонами.
Водночас матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 відсутня або надала згоду на перепоховання останків померлого. Навпаки, у поданих до суду поясненнях третя особа заперечує проти перепоховання.
Суд враховує, що позивач є донькою померлого та обґрунтовує необхідність перепоховання бажанням належним чином вшанувати пам`ять батька, доглядати за місцем його поховання, а також безпековою ситуацією у с. Кровне Сумського району Сумської області. Разом з тим зазначені обставини не скасовують необхідності дотримання спеціального порядку перепоховання, прямо визначеного статтею 21 Закону № 1102-IV.
Сам лише факт родинних відносин позивача з померлим не є безумовною підставою для надання дозволу на перепоховання за відсутності звернення або згоди особи, яка здійснила поховання. Інше тлумачення статті 21 Закону № 1102-IV фактично нівелювало б правове значення волевиявлення особи, яка взяла на себе обов`язок щодо поховання померлого та здійснила відповідні організаційні дії.
На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач діяв у межах наданих повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а тому, позов задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал