ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
03.08.2026 | Справа № 910/5801/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАНДЕМ ДРІНК" (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53А, каб. 417, код ЄДРПОУ 46083088) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУДСТРЕЙД" (02002, м. Київ, вул. Окіпної Раїси, 4А, код ЄДРПОУ 45694236) 
про стягнення коштів у розмірі 32 782,90 грн,

Без повідомлення (виклику) учасників справи;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: 

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАНДЕМ ДРІНК" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУДСТРЕЙД" (далі - відповідач) про стягнення коштів у розмірі 32 782,90 грн.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач, всупереч взятих на себе зобов`язань, передбачених договором поставки № 48 від 12.09.2025, не здійснив повну та своєчасну оплату поставленого товару, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 32 782,9 грн, з якої 28 010 грн - сума основного боргу, 15 19,11 грн - інфляційних втрат, 452,79 грн - 3% річних, 2 801,00 грн - штраф згідно із договором.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2026 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Вказана ухвала суду була направлена сторонам та ними отримана - 28.05.2026, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету.
Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «ТАНДЕМ ДРІНК» (далі - позивач), за договором Постачальник, та ТОВ «ГУДСТРЕЙД» (далі - відповідач), за договором - Покупець, було укладено Договір поставки № 48 від 12.09.2025. 
Укладеним між постачальником та покупцем договором було обумовлено всі його істотні умови та підписано уповноваженими особами. 
За вказаним договором поставки постачальник зобов`язався поставляти покупцю товар, а покупець зобов`язаний був його оплатити в строки визначені п. 5.2. Договору. 
Так, у відповідності до п. 5.2. Договору - строк оплати поставленого товару становить - 14 календарних днів, які обчислюються з моменту поставки товару. 
Адреса поставки продукції зазначені у видаткових накладних. 
За доводами позивача, на виконання умов Договору постачальник поставив покупцю товар на загальну суму: 55806,78 гривень. Покупець за поставлену продукції розрахувався частково, а саме сплачено кошти на загальну суму 27796,78 грн.
Загальна сума заборгованості складає 28010,00 грн.
09.03.2026 позивачем було надіслано претензію до ТОВ «ГУДСТРЕЙД», але відповідач ні відреагував на вищезазначений документ та не здійснив жодних дій для погашення заборгованості. 
З огляду на викладене позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 28 010,00 грн, 1 519,11 грн інфляційних втрат, 452,79 грн 3% річних, 2 801,00 грн штрафу.
Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На виконання умов Договору постачальник поставив покупцю товар на загальну суму: 55806,78 гривень, відповідно до видаткової накладної №27 від 08.10.2025, товаро-транспортної накладної №Р247 від 08.10.2025, видаткової накладної №563 від 01.11.2025, товаро-транспортної накладної №Р653 від 01.11.2025, видаткової накладної №365 від 17.10.2025, товаро-транспортної накладної №Р365 від 17.10.2025. 
Покупець за поставлену продукції розрахувався частково, а саме сплачено кошти на загальну суму 27796,78 грн.
Будь-яких претензій щодо якості поставленого товару, його кількості та асортименту матеріали справи не містять, а тому очевидно, що постачальник свої зобов`язання виконав у повному обсязі. 
В свою чергу, обов`язок з оплати оставленого товару враховуючи умови, закріплені п. 5.2. Договору поставки, були порушені Покупцем. 
У визначені Договором строки, оплату вартості поставленого товару, за зазначеними вище видатковими накладними, на загальну суму коштів в розмірі 28010 грн. 00 коп., покупець не здійснив, чим вчинив порушення умов Договору. 
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 2 вказаної норми якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Під час розгляду даної справи суду не надано доказів оплати товару на загальну суму 28 010,00 грн, тому суд вважає заявлену позивачем вимогу про стягнення заборгованості за поставлений товар обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України). 
Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.
Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
За змістом частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
За частиною 2 зазначеної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно з частиною 3 даної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).
Відповідно до п. 7.3. Договору поставки, крім пені, передбаченою п.7.2. у випадку несвоєчасної оплати товару понад 10 (десяти) календарних днів, Покупець зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченого товару.
Враховуючи доведення факту неналежного виконання відповідачем умов договору поставки №48 від 12.09.2025, дії Покупця є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої умовами п.7.3., отже, позовні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 2 801,00 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити відсотки річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання на суму проценти річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Суд зазначає, що проценти річних, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу. 
Оскільки нараховані позивачем 425,00 грн. 3 % річних та 1 519,11 грн інфляційних втрат, є арифметично правильними та відповідають приписам чинного законодавства, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог, у зв`язку із чим, такі вимоги підлягають задоволенню.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням законодавства. 
Згідно із ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.
Враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог повністю у даній справі.
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУДСТРЕЙД" (02002, м. Київ, вул. Окіпної Раїси, 4А, код ЄДРПОУ 45694236) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАНДЕМ ДРІНК" (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53А, каб. 417, код ЄДРПОУ 46083088) заборгованість у розмірі 28 010 (двадцять вісім тисяч десять) грн 00 коп. інфляційні втрати у розмірі 1 519 (одна тисяча п`ятсот дев`ятнадцять) грн 11 коп, 3% річних у розмірі 452 (чотириста п`ятдесят дві) грн 79 коп, штраф у розмірі 2 801 (дві тисячі вісімсот одну) грн 00 ком та судовий збір у розмірі 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн 00 коп.
3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано після виходу судді з відпустки 04.08.2026.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА