ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року | м. Львів | Справа № 140/11148/25 пров. № А/857/16619/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Курильця А.Р., 
суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

розглянувши в змішаній формі в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року в справі № 140/11148/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – Волдінер Ф.А.,
час ухвалення рішення – 10 лютого 2026 року,
місце ухвалення рішення – м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – 10 лютого 2026 року,

в с т а н о в и в:

У вересні 2026 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зарахування до страхового стажу періоду роботи та призначення пенсії. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.07.2025 №032450009421 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 усі періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.08.1981.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2025, з урахуванням висновків суду. 
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на першій сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.08.1981 у записі про дату народження наявне виправлення, яке не завірене належним чином.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами, в тому числі електронної справи, ОСОБА_1 17.07.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління ПФУ в Хмельницькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивачки.
Рішенням Головного управління ПФУ в Хмельницькій області від 25.07.2025 №032450009421 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Не зараховано періоди роботи згідно із трудовою книжкою від 11.08.1981 серії НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці документу запис про дату народження особи внесено з порушенням вимог Інструкції, а саме – наявне виправлення, котре не завірено належним чином.
Для зарахування до страхового стажу періодів згідно із трудовою книжкою від 11.08.1981 серії НОМЕР_1 необхідно надати уточнюючі довідки про роботу, видану на підставі первинних документів та відповідні довідки про реорганізацію.
Позивач вважає рішення протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).
Положенням частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Згідно з абзацом 1 частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 9 частини третьої статті 24 Закону №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV).
Згідно з приписами статті 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі Закон №1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 (далі Порядок №637).
Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону №1788-XII та п. 1 Порядку №637, вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 р. у справі №439/1148/17.
Суд встановив, що рішенням Головного управління ПФУ в Хмельницькій області від 25.07.2025 №032450009421 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
У вказаному рішенні зазначено таке: не зараховано періоди роботи згідно із трудовою книжкою від 11.08.1981 серії НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці документу запис про дату народження особи внесено з порушенням вимог Інструкції, а саме – наявне виправлення, котре не завірено належним чином. Для зарахування до страхового стажу періодів згідно із трудовою книжкою від 11.08.1981 серії НОМЕР_1 необхідно надати уточнюючі довідки про роботу, видану на підставі первинних документів та відповідні довідки про реорганізацію.
Як встановлено з матеріалів справи, у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 11.08.1981 наявні записи про такі періоди роботи ОСОБА_1 :
1. 01.09.1980 по 16.07.1981 – навчання в ТУ №50;
СКБ «Джерел світла»
2. 21.07.1981 - прийнята креслярем у відділ «Джерел світла (наказ №146-к від 21.07.1981);
3. 27.09.1982 - звільнена за власним бажанням згідно статті 38 Трудового кодексу УРСР (наказ №192-к від 29.09.1982);
4. 09.06.1983 – прийнята на роботу на посаду розфасовщиці консервного цеху по 2-му розряду (наказ №90 від 14.06.1983);
5. 01.08.1984 – звільнена з роботи згідно ст. 38 КЗПП УРСР за власним бажанням (наказ №19 від 31.01.1984);
6. 23.02.1984 – прийнята учнем апаратника ХВО реагентного господарства у цех водопостачання (наказ №26-к від 23.02.1984);
7. 28.04.1984 – присвоєно 3 розряд та переведено тимчасово апаратником ХВО реагентного господарства цеху водопостачання (наказ №67-к від 28.04.1984);
8. 23.09.1985 – вважати постійним апаратником ХВО реагентного господарства 3-го розряду цеху водопостачання (наказ №158-к від 25.09.1985);
9. 26.12.1986 – переведена апаратником ХВО (пом`якшення води) 3-го розряду цеху водопостачання (наказ №257-к від 29.12.1986);
10. 01.07.1988- присвоєна кваліфікація апаратника ХВО (освоєння процесу пом`якшування води) 4-го розряду цеху водопостачання та каналізації (наказ №305-к від 16.05.1988);
11. 17.08.1989 – затверджена друга професія машиніста насосних установок 3-го розряду (наказ №109 від 22.08.1989);
12. 04.02.1992 – переведена апаратником ХВО 4-го розряду цеху водопостачання та каналізації (наказ №14-к від 04.02.1992);
13. Перейменовано згідно наказу від 25.03.1994 №118 на Дочірнє підприємство «Карбон» ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна»;
14. 21.05.1998 – звільнена у зв`язку з переведенням в Дочірнє підприємство «Карбон» ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна» (наказ №26-к від 30.06.1998);
15. 22.05.1998 – прийнята по переводу в цех водопостачання і каналізації апаратником хімводочищення 4 розряду (наказ №8-к від 30.06.1998);
16. 29.06.2001 – звільнена у зв`язку з переведенням на роботу на ДП «Карбон» ЗАТ УПК «Добромиль» (наказ №19-к від 03.07.2001);
17. 02.07.2001 – прийнята по переводу в цех водопостачання і каналізації апаратником хімводочищення 4 розряду (наказ №5-к від 17.07.2001);
18. 10.02.2006 – звільнена за скороченням штатів, п. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ №6-к від 08.02.2006);
Іваничівський районний центр зайнятості
19. 17.04.2006 – призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (мт060417 від 17.04.2006);
20. 12.04.2007 – закінчено виплату допомоги по безробіттю;
СВК «Вільна Україна»
21. прийнята на роботу дояркою (наказ №48 від 01.06.2007);
22. 08.08.2008 СВК «Вільна Україна» реорганізовано в ТОВ «Вільна Україна-Агро» (протокол №1 заг. зборів засновників від 08.08.2008);
23. 08.08.2008 – переведена на роботу в ТОВ «Вільна Україна-Агро» (трактори) дояркою у зв`язку з реорганізацією СВК «Вільна Україна» (протокол №1 заг. зборів засновників від 08.08.2008);
24. 28.08.2009 – звільнена з роботи за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) (наказ №106 від 28.08.2009);
ТзОВ «Скомекс-Україна»
25. 01.10.2018 – прийнята на роботу мийником апаратного цеху (наказ №95 від 28.09.2018);
26. 16.09.2019 – звільнена з роботи згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України за згодою сторін згідно заяви (наказ №89 від 16.09.2019);
Іваничівська районна філія Волинського обласного центру зайнятості
27. 02.10.2019 – призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (мт191002 від 02.10.2019);
28. 27.06.2020 - закінчено виплату допомоги по безробіттю (мт200630 від 30.06.2020).
Таким чином, зазначені відомості є достатніми для підтвердження факту роботи позивача в зазначені періоди та, відповідно, для зарахування цього часу до страхового стажу.
Обов`язок подання уточнюючої довідки може виникати лише у випадках, коли трудова книжка відсутня, містить неточності або неповні відомості, що унеможливлюють встановлення факту роботи, а також при підтвердженні спеціального (пільгового) стажу, що безпосередньо передбачено пунктом 3 Порядку №637.
Суд першої інстанції зазначив, що трудова книжка ОСОБА_1 містить повні та достовірні записи про спірні періоди роботи, відсутні підстави вимагати додаткові документи для його підтвердження.
Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 677/831/17 зазначив, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Також Верховний Суд переглядаючи судові рішення у подібних спорах у своїх постановах від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а і від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 сформував такі висновки:
"…Відповідальність за можливі помилки або виправлення у трудовій книжці, у тому числі якість записів та відбитків печаток не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії. Недотримання правил ведення трудової книжки, якщо є такі факти, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.";
"…на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. ";
"…певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.".
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що виявлений пенсійним органом недолік не є підставою для неврахування усього стажу позивачки згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 11.08.1981 поготів, що належність останньої позивачці не оспорюється.
Більше того, що хоча й витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, однак перекладання обов`язку доказування, надання відомостей на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей (у зв`язку з нечитабельністю назви підприємства на печатці) не може слугувати умовою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Тобто в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав - певних недоліків трудової книжки.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року в справі № 140/11148/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи. 

Головуючий суддя | | А. Р. Курилець
судді | | С. М. Кузьмич
| | О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 27 липня 2026 року.