Справа № 697/1119/26 
Провадження № 2/697/870/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2026 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді - Скирди Б.К.,
за участю секретаря судового засідання - Шакало Л.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каневі Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі також - ОСОБА_2 , відповідач) про стягнення аліментів на повнолітню дитину.
Позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.08.2012.
У шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.
Дитина продовжує навчатися, що підтверджується довідкою з навчального закладу.
Відповідач сплачував аліменти до досягнення донькою 18 років, проте згоди на утримання доньки на період її навчання не надає. Позивачка самостійно здійснила оплату за навчання та продовжує утримувати доньку самостійно.
Відповідач має задовільний стан здоров`я, на утриманні окрім спільної доньки нікого не має і в нього є всі можливості надавати матеріальну допомогу на дитину як це передбачено чинним законодавством.
Отриманих нею коштів не вистачає для утримання себе та доньки, тому позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) платника аліментів на період її навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи з дня звернення з позовом до суду та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11.05.2026 відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.22).
17.08.2026 до суду від представника відповідача - адвоката Гончарука А.В. надійшли письмові пояснення в яких, зокрема, представник зазначає про часткове визнання позову відповідачем та просить прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.
При ухваленні рішення відповідач просить врахувати, що ним сплачувалися аліменти до досягнення дитиною повноліття у розмірі, який був більше ніж достатній для забезпечення всіх потреб дитини, що дозволяло створити пристойні накопичення, завжди довіряв позивачці щодо раціонального використання цих коштів, розумів, що розмір аліментів є більш ніж достатній, але з цього приводу будь-яких зауважень не висловлював, оскільки розумів про те, що всі кошти будуть спрямовані для благополуччя дитини та забезпечення її найкращих інтересів.
Не дивлячись на ті обставини, що донька досягла повноліття, відповідач продовжує їх сплату в добровільному порядку, здійснюючи кожного місяця відповідні грошові перекази.
При ухваленні рішення в частині визнання позовних вимог відповідач просить врахувати те, що повинна існувати розумна співмірність в якій відповідач та позивач повинні одночасно брати участь в утриманні їх дитини, розмір цієї участі повинен бути достатнім для задоволення базових потреб та справедливим, виходячи з розмірів доходів кожної сторони, відповідати як базовим потребам дитини, так і можливостям відповідача.
Відповідач на цей час має створену родину, існує необхідність у розбудові свого особистого життя, тому вимога щодо стягнення аліментів саме в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, не може відповідати ні можливостям позивача, ні реальним потребам доньки відповідача, оскільки навіть за обставин можливості сплачувати кошти, доходи та витрати дитини повинні не виходити поза межі базових вимог, які повинні ненабагато перевищувати мінімальні з метою контролю поведінки дитини та її підготовки для дорослого життя.
Дитина на цей час є повнолітньою, працездатного віку, навчання відбувається в місті Києві де існує можливість джерела заробітку (підробітку) в розмірі не менше 10000-15000 грн., тому донька відповідача, крім іншого, має можливість використовувати таку можливість, оскільки фактично вже є самостійною і піклування батьків повинно бути вже опосередкованим та другорядним, але однозначно повинні мати місце.
За цих обставин, відповідач впевнений, що має можливість і бажання продовжити утримання доньки на період її навчання, але періоди цього навчання повинні бути підтверджені, про що відповідач повинен бути повідомлений позивачем перед початком кожного навчального року, оскільки поведінка доньки та довіра батьків вимагають щирості та відкритості відносин.
Також представник відповідача просить врахувати ті обставини, що відповідач з 2015 року є військовослужбовцем, має поранення, тобто стан здоров`я потребує реабілітації, розмір грошового утримання з урахуванням реабілітаційних заходів на цей час дозволяє проводити стягнення аліментів в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. В позовній заяві, в також у поданому до суду окремому клопотанні просила розгляд справи проводити без її участі (а.с.3, 51).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Свої інтереси в суді уповноважив представляти адвоката Гончарука А.В.
Представник відповідача - адвокат Гончарук А.В. в судове засідання не з`явився. В поданих до суду письмових поясненнях просив, зокрема, проводити розгляд справи у відсутності сторони відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується учасниками справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.08.2012 (справа № 2308/1496/2012р (а.с.15).
Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області від 07.05.2008 (а.с.12).
02.05.2026 дочці сторін виповнилося 18 років.
11.08.2025 між Національним університетом біоресурсів і природокористування України та ОСОБА_1 укладено договір № ОіА-25010 б про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, предметом якого є фінансові зобов`язання Замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається Здобувачу освіти - ОСОБА_3 , Університетом за навчання на економічному факультеті, спеціальність (Освітня програма) D1 Облік і оподаткування (Облік і аудит) (а.с.13-14).
Згідно довідки виданої деканом економічного факультету Національного університету біоресурсів і природокористування України - Андрієм Музиченком від 23.04.2026 № 1014, ОСОБА_3 є дійсно здобувачем вищої освіти ОС «Бакалавр» 1 курсу економічного факультету денної форми здобуття вищої освіти спеціальності «Облік і оподаткування» Національного університету біоресурсів і природокористування України IV рівня акредитації. Дата вступу 01.09.2025 - дата закінчення 30.06.2029 (а.с.16).
Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що дочка сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день звернення до суду не досягла 23-х років, продовжує навчання у вищому навчальному закладі, не працює, що позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Зазначені обставини є підставами для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, що буде достатнім для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечуватиме баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів.
Згідно вимог частини третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі також - ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України), яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
За змістом ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають.
Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та неповнолітніми дочкою, сином.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними віку двадцяти трьох років.
У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Тож стягнення з батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Згідно довідки виданої деканом економічного факультету Національного університету біоресурсів і природокористування ОСОБА_4 від 23.04.2026 № 1014, ОСОБА_3 є здобувачем вищої освіти ОС «Бакалавр» І курсу економічного факультету денної форми здобуття вищої освіти спеціальності «Облік і оподаткування» Національного університету біоресурсів і природокористування України IV рівня акредитації, термін навчання: 01.09.2025 - 30.06.2029 (а.с.16).
Отже, відповідно до положень закону ОСОБА_3 має право на отримання аліментів на навчання.
Разом з тим, сам по собі факт навчання не є безумовною підставою для стягнення аліментів у заявленому позивачкою розмірі, оскільки для вирішення спору підлягають встановленню також потреба у матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням та можливість відповідача таку допомогу надавати.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».
Зазначена постанова підтримана також постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року по справі №754/866/18.
За змістом ч. 1 ст. 199 СК України, батьки зобов`язані утримувати повнолітню дочку, сина які продовжують навчання, однак при цьому СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.
Таким чином, встановивши необхідність у додатковій матеріальній допомозі, зумовленій платним навчанням та супутніми витратами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу дочці, яка продовжує навчатися.
Проте, при визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги рівність обох батьків щодо надання такого утримання. Обов`язок щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не може покладатися повністю на одного з батьків.
Також, судом береться уваги той факт, що ОСОБА_3 навчається на І курсі денної формі навчання. Така форма навчання, а тим більше, навчання на І курсі у вищому навчальному закладі призводить до неможливості офіційно працювати та отримувати доходи, а отже дочка сторін - ОСОБА_3 об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.
Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) на період навчання дочки, але не більше як до досягнення нею 23 років.
Разом з тим, позивачем не доведено, чому аліменти саме у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, оскільки суду позивачем не надано, а матеріали справи не містять жодних доказів щомісячних витрат на навчання, проживання, харчування, проїзд, придбання навчальної літератури та канцелярії, які б давали підстави дійти висновку, що саме таке стягнення аліментів (1/4 частина) є необхідним.
Натомість, як вбачається з матеріалів справи та сторонами не заперечується, що відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем та відповідно до довідки командира ВЧ НОМЕР_2 , 12.12.2025 отримав мінно-вибухове поранення: множинні вогнепальні осколкові дотичні поранення обличчя; вогнепальне осколкове сліпе поранення правого плеча; акубаротравму за обставин: під час захисту територіальної цілісності України від російських окупаційних військ, а саме 12.12.2025 о 08:04 год. поблизу населеного пункту Іллінівка Краматорського району Донецької області противник здійснив удар FPV дроном-камікадзе по танку в якому знаходився молодший лейтенант ОСОБА_2 . Внаслідок цього удару, під час виконання бойового завдання, молодший лейтенант ОСОБА_2 отримав поранення.
Крім того, згідно наявної в матеріалах справи виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 5909, ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у КП Близнюківська ЦРЛ з 13.12.2025 по 24.12.2025 з діагнозом: ВТ (12.12.25) ВОСП м`яких тканин обличчя та правого плеча з наявністю сторонніх тіл (металевого уламку). Операція: ХО рани від 16.12.2025; код за МКХ-10 - Т01.2. Акубаротравма. Сенсорна приглухуватість. Тінітус; код за МКХ-10 - Т70.0 Н93.1.
Водночас, визнаючи позов в частині стягнення аліментів в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу), відповідач просить врахувати існування розумної співмірності в якій відповідач та позивач повинні одночасно брати участь в утриманні їх дитини, розмір цієї частки повинен бути достатнім для задоволення базових потреб та справедливим, виходячи з розмірів доходів кожної сторони та посилається на створення своєї родини, необхідності у розбудові свого особистого життя, а також необхідності проведення реабілітаційних заходів у зв`язку з пораненням.
Разом з тим, відповідачем та його представником не надано суду жодних доказів розміру доходу, який отримує відповідач, витрат на його лікування та проведення реабілітаційних заходів, а також наявності іншої родини.
Також посилання сторони відповідача на щомісячне добровільне надання матеріальної допомоги на дитину, яка досягла повноліття шляхом здійснення відповідних грошових переказів не виключає можливості стягнення з відповідача аліментів на її утримання у судовому порядку. Факт переказу відповідачем грошових коштів на дитину, яка досягла повноліття лише свідчить про визнання ним свого обов`язку брати участь в її утриманні у зв`язку з продовженням навчання.
Отже, беручи до уваги характер спірних правовідносин, вік та потреби повнолітньої доньки, факт її навчання на платній основі, а також необхідність дотримання розумного балансу між інтересами дитини та платника аліментів, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до закінчення ОСОБА_3 навчання 30 червня 2029 року, але не пізніше досягнення нею 23-х річного віку.
Такий розмір аліментів суд вважає необхідним і достатнім для забезпечення потреб повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та водночас відповідає принципам справедливості, розумності й співмірності, закріпленим у сімейному законодавстві.
За змістом ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 887,64 грн. (1/6 х 100 / 1/4 = 66,68%; 1 331,20 грн. х 66,68% = 887,64 грн.).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючої по АДРЕСА_2 - аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.05.2026 і до закінчення нею навчання 30 червня 2029 року, але не пізніше досягнення нею 23-х річного віку.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 887,64 грн. (вісімсот вісімдесят сім гривень, 64 копійки).
Іншу частину судового збору в сумі 443,56 грн. (чотириста сорок три гривні, 56 копійок) компенсувати за рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено 20.08.2026.

Головуючий суддя Б . К . Скирда