ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2026 року | м. Львів | Справа № 909/844/23

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючий суддя Желік М.Б. 
судді Орищин Г.В.
Галушко Н.А.
за участю секретаря судового засідання Стронської А.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 17.04.2026 (вх. №01-05/1175/26 від 20.04.2026)
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 31.03.2026 (суддя Неверовська Л.М., повну ухвалу складено 09.04.2026), постановлену за результатами розгляду клопотання фізичної особи ОСОБА_1 (вх. №4290/26 від 09.03.2026) про виключення майна зі складу ліквідаційної маси
у справі №909/844/23
про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 

за участю представників:
від апелянта: адвокат Цимбал А.А. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів).;
від АТ Акціонерно-комерційний банк "Львів": адвокат Керод Х.І. 
інші учасники: не з`явилися;

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 ГПК України.
Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 31.03.2026 у справі №909/844/23 у задоволенні клопотання фізичної особи ОСОБА_1 (вх. №4290/26 від 09.03.2026) про виключення майна зі складу ліквідаційної маси відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянт звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду івано-Франківської області від 31.03.2026 та прийняти нове рішення, яким виключити майно зі складу ліквідаційної маси боржника-фізичної особи ОСОБА_1 у справі №909/844/23, а саме земельну ділянку площею 0,0424 га за кадастровим номером 2623682403:03:003:0021 за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2026 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді - Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.04.2026 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу до 22.05.2026 та призначено розгляд справи на 27.05.2026.
27.05.2026 судове засідання не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді Желіка М.Б. у відрядженні.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 призначено розгляд справи на 17.06.2026.
16.06.2026 АТ "Юнекс Банк" подало пояснення (вх. №01-04/5125/26), в яких кредитор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а розгляд справи здійснювати без участі представника банку.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.06.2026 відкладено розгляд справи на 12.08.2026.
В судовому засіданні 12.08.2026 представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала, просила оскаржену ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким виключити майно зі складу ліквідаційної маси боржниці, а саме належну боржниці земельну ділянку.
Представник кредитора проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив залишити оскаржену ухвалу без змін.
Керуючий реалізацією майна та інші учасники справи про неплатоспроможність в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників справи, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції, короткий зміст оскарженої ухвали

У провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 28.05.2025 боржника - фізичну особу ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) визнано банкрутом, введено процедуру погашення боргів боржника, керуючим реалізацією майна боржника призначено арбітражного керуючого Бігдана Олексія Антоновича.
09.03.2026 ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням (вх.№4290/26) про виключення зі складу ліквідаційної маси майна боржника земельної ділянки площею 0,0424 га., кадастровий номер 2623682403:03:003:0021, що знаходиться с.Старий Косів, яка є єдиною земельною ділянкою боржниці та використовується не лише боржницею, а й донькою боржниці - ОСОБА_2 , за цільовим призначенням (ведення особистого селянського господарства), тобто для вирощування сільськогосподарських культур з метою задоволення базових фізіологічних харчових потреб. За твердженням боржниці, дохід від реалізації даної земельної ділянки істотно не вплине на задоволення вимог кредиторів. 

Кредитор боржниці - АТ АКБ «Львів», заперечуючи проти вказаного клопотання, зазначав, що боржниця не довела нерентабельності реалізації майна, та просив врахувати, що виключення майна зі складу ліквідаційної маси порушить права кредиторів, адже фактично позбавить кредиторів можливості отримати хоча б часткове задоволення своїх вимог. 

Місцевий господарський суд, постановляючи оскаржену ухвалу про відмову у задоволені клопотання, керувався такими висновками:
- заявниця не надала суду жодних доказів того, що земельна ділянка є необхідною для задоволення нагальних потреб боржниці або членів його сім`ї, як передбачено статтею 132 КУзПБ, а згідно з матеріалами справи, у власності членів сім`ї боржниці є також інші земельні ділянки, які можуть використовуватися ними для задоволення потреб боржника або членів його сім`ї;
- фактична ринкова вартість земельної ділянки може відрізнятися від експертної грошової оцінки вказаної земельної ділянки, тому суд не погоджується з доводами заявниці про те, що дохід від реалізації вказаної земельної ділянки істотно не вплине на задоволення вимог кредиторів;
- виключення вказаної земельної маси зі складу ліквідаційної маси суперечитиме завданням процедури неплатоспроможності та принципу справедливого балансу інтересів сторін.

Узагальнені доводи апелянта (боржниці) та заперечення кредитора.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржувана ухвала була винесена судом першої інстанції із порушенням норм матеріального права, неправильним встановленням обставин справи, незастосуванням правових висновків Верховного Суду щодо питань, що підлягали розгляду під час вирішення питання про виключення майна зі складу ліквідаційної маси.
Апелянт покликається на такі доводи:
- висновок суду про наявність у власності у членів сім`ї інших земельних ділянок (мається на увазі чоловіка боржниці - ОСОБА_3 ) є помилковим, оскільки під час розгляду справи та на судових засіданнях вже встановлювалась обставина того, що чоловік боржниці, відповідно до відповідей з Державної прикордонної служби України, наданих після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржниці, з весни 2022 року перебуває у Республіці Польща;
- між боржницею та її чоловіком де-факто відбулось розлучення, ОСОБА_3 жодним чином не підтримує ОСОБА_4 , тим паче, боржниця не має відношення до земельних ділянок свого чоловіка;
- земельні ділянки ОСОБА_3 також не належать боржниці на праві спільної сумісної власності, оскільки були приватизовані ним в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України, а тому є його особистою приватною власністю чоловіка;
- у ч. 1 ст. 132 КУзПБ передбачений сполучник "або" між словами "для задоволення потреб боржника" та "членів сім`ї", а отже, законодавець допускає виключення майна зі складу ліквідаційної маси і у разі, якщо воно є необхідним для задоволення нагальних потреб самого боржника;
- земельна ділянка за кадастровим номером 2623682403:03:003:0021 площею 4,24 ар є єдиною земельної ділянкою боржниці, інших земельних ділянок вона у власності не має, а також не має їх навіть на праві спільної сумісної власності;
- у питанні отримання плодів від вирощування сільськогосподарських культур на даній земельній ділянці боржницею та її донькою слід надати належну правову оцінку обставині того, що вона є єдиною земельною ділянкою боржниці, і стаття 132 КУзПБ не містить приписів щодо оцінки можливості "замінити" користування об`єктом нерухомого майна об`єктами нерухомого майна членів сім`ї боржника;
- висновок суду першої інстанції про можливість існування різниці ринкової вартості земельної ділянки від експертної грошової оцінки може відрізнятись не є належною підставою для відмови у визнанні доходу від реалізації такого майна не істотним, оскільки експертна грошова оцінка якраз базується на середньоринковій вартості земельних ділянок, а також тому, що у разі невдалої спроби продажу нерухомого майна, вартість лоту під час другої спроби продажу буде пониженою, а це, відповідно, гарантовано означатиме продаж земельної ділянки ще за нижчу суму, ніж визначена у експертній грошовій оцінці;
- висновок суду першої інстанції про те, що метою процедури погашення боргів є максимальне задоволення вимог кредиторів за рахунок усього майна боржника, не відповідає нормам матеріального права та правовим позиціям Верховного Суду, адже дотримання мети процедури погашення боргів у вигляді максимальне задоволення вимог кредиторів за рахунок усього майна боржника не є абсолютним принципом, а підлягає обмеженням відповідно до статей 131 та 132 КУзПБ;
- у постанові Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №903/6/21 викладено правові висновки, відповідно до яких положення статті 132 КУзПБ підлягають застосуванню в залежності від характеристик (виду) майна боржника; у випадку частини першої названої статті має враховуватися пов`язаність майна із потребами боржника або членів його сім`ї, а положення частини другої застосовуються з урахуванням вартісної характеристики майна боржника (ліквідності) та істотного впливу отриманих від реалізації такого майна коштів на задоволення вимог кредиторів; частини першої та другої статті 132 КУзПБ можуть застосовуватися окремо одна від одної, а не у послідовному порядку (тобто, спочатку частина перша, а потім друга і третя частини статті), оскільки визначальним для застосування тієї чи іншої частини названої статті є встановлення різновиду майна боржника за притаманними конкретному майновому об`єкту певними суттєвими характеристиками (ознаками), які не випливають одна з іншої та не поєднані між собою;
- боржниця обґрунтувала належними доводами дотримання частин і першої, і другої статті 132 КУзПБ, отже, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не врахував в повному обсязі доводів заяви про виключення майна зі складу ліквідаційної маси, зважаючи на низьку ліквідність та вартість, особливо на малу площу об`єкта нерухомості (всього 0,0424 гектари), необхідність понести додаткові витрати у разі реалізації такого майна, не істотний вплив на загальну суму грошових вимог, його важливість для задоволення нагальних побутових потреб боржниці;
- відповідно до п. 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 3 липня 2014 року, остаточне 17.11.2014: "Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року).

Учасники справи про неплатоспроможність правом подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж встановленого судом строку не скористались.
АТ «Юнекс Банк» подало суду пояснення до апеляційної скарги.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
У поясненнях кредитор боржниці просить врахувати, що апелянт у скарзі помилково ототожнює нормативну грошову оцінку та експертну грошову оцінку земельної ділянки, враховуючи, що експертну грошову оцінку земельної ділянки проведено не було, відсутні підстави вважати, що земельна ділянка боржниці є неліквідною чи дохід від її реалізації істотно не вплине на задоволення вимог кредиторів.
Кредитор повідомляє, що ОСОБА_1 не відновила державний акт на право власності від 25.05.2009 на земельну ділянку площею 0,0424 га., кадастровий номер 2623682403:03:003:0021, що знаходиться с.Старий Косів, а також те, що за чоловіком боржниці - ОСОБА_3 зареєстровано додаткова земельна ділянка (лист Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області за №33-9-0.221-3457/0/2-25 від 15.07.2025), всього три земельні ділянки.
При цьому, арбітражний керуючий Бігдан О.А. не вжив відповідних заходів щодо реалізації майна боржниці, а також частки майна боржниці, що перебуває у спільній власності, тобто неналежним чином виконує свої обов`язки.
Кредитор вважає, що ОСОБА_1 неналежно виконує обов`язки та приписи КУзПБ, зловживає процесуальними правами у процедурі неплатоспроможності, вкотре не надаючи достовірну інформацію про майновий стан та майновий стан членів сім`ї - безпосередньо чоловіка - ОСОБА_3 , що призводить до затягування процедури та ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.131 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту визнання боржника банкрутом: розпорядження усіма правами щодо майна, включеного до складу ліквідаційної маси, здійснює керуючий реалізацією від імені боржника; скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.
У ч.2 ст.131 КУзПБ передбачено, що до складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою і сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.131 КУзПБ до складу ліквідаційної маси може бути включено майно, що є часткою боржника у спільній власності. У такому разі відбувається виділення частки боржника із спільного майна за правилами, передбаченими цивільним законодавством.
У ч.6 та ч.7 ст.131 КУзПБ передбачено, що до складу ліквідаційної маси не включається житло, яке є єдиним місцем проживання сім`ї боржника (квартира загальною площею не більше 60 квадратних метрів або житловою площею не більше 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї боржника чи житловий будинок загальною площею не більше 120 квадратних метрів) та не є предметом забезпечення, а також інше майно боржника, на яке згідно із законодавством не може бути звернено стягнення. До складу ліквідаційної маси не включаються кошти, що перебувають на рахунках боржника у пенсійних фондах та фондах соціального страхування.
За змістом постанови Господарського суду Івано-Франківської області від 28.05.2025 у цій справі, кредиторами ОСОБА_1 є АТ АКБ «Львів» з вимогами 259 012,07 грн (друга черга задоволення) та АТ «Юнекс Банк» з вимогами 162 465,02 грн (друга черга задоволення); членами сім`ї боржниці є чоловік - ОСОБА_3 та донька - ОСОБА_2 .
У вказаній постанові про визнання ОСОБА_1 банкрутом, надаючи оцінку деклараціям про майновий стан щодо доходів боржника та членів його сім`ї, Господарський суд Івано-Франківської області врахував, що з 1 січня 2013 року в Україні запроваджено єдину державну інформаційну систему з відомостями про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти/суб`єкти цих прав - Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, внаслідок чого частина відомостей про право власності, яке виникло до 2013 року відсутні у реєстрі.
Також місцевий господарський суд взяв до уваги пояснення представника боржника, згідно з якими: у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 тривалий час не користувалася земельною ділянкою та у зв`язку з юридичною необізнаністю не внесла відомості до реєстру, при підготовці Декларацій до суду, вона керувалася виключно відомостями, які зазначені в офіційних джерелах, а тому на момент подання документів до суду в боржника вбачається добросовісна поведінка, адже про факт відсутності відомостей в реєстрі вона не знала. 
З метою надання повної та достовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, ОСОБА_1 06.05.2025 долучила до матеріалів справи виправлені декларації за 2020-2023 роки та додаткові пояснення щодо виправлених декларацій, зокрема про те, що інформація, зазначена в деклараціях за 2020-2023 роки була отримана з офіційних джерел, а саме з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, однак, перевіривши відомості повторно, ОСОБА_1 було з`ясовано відсутність інформації про земельну ділянку (кадастровий №26:236:824:03:03:003:0021, площею: 0.0424 га), на яку вона має право власності відповідно до державного акту серія ЯЖ №982932 від 25.05.2009.
До клопотання про виключення майна боржника зі складу ліквідаційної маси, а саме земельної ділянки площею 0,0424 за кадастровим номером 2623682403:03:003:0021, розміщеною за адресою АДРЕСА_1 , долучено договір №203 від 11.02.2026 про надання оціночних послуг, укладений між ОСОБА_1 як замовником та ФОП Чумаченко В.М. як виконавцем з метою визначення ринкової вартості земельної ділянки, та звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, виконаний ФОП Чумаченко В.М. станом на 11.02.2026.
Відповідно до висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0424 за кадастровим номером 2623682403:03:003:0021, розміщеною за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення - для особистого селянського господарства, станом на 11.02.2026 становить 39 856,00 грн.
Можливість виключення окремих майнових об`єктів боржника із складу ліквідаційної маси врегульоване в статті 132 Кодексу України з процедур банкрутства.
Так, відповідно до ч.1 ст.132 КУзПБ господарський суд має право за вмотивованим клопотанням боржника та інших учасників провадження у справі про неплатоспроможність виключити із складу ліквідаційної маси майно боржника, на яке згідно із законодавством може бути звернено стягнення, але воно є необхідним для задоволення нагальних потреб боржника або членів його сім`ї.
Відповідно до ч.2 ст.132 КУзПБ господарський суд має право виключити із складу ліквідаційної маси майнові об`єкти вартістю не більше 10 розмірів мінімальної заробітної плати, які є неліквідними чи дохід від реалізації яких істотно не вплине на задоволення вимог кредиторів.
Загальна вартість майна боржника, що виключається із складу ліквідаційної маси відповідно до положень цієї статті, не може перевищувати 30 розмірів мінімальної заробітної плати (ч.3 ст.132 КУзПБ).
У п.7.27 - п.7.28 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №903/6/21, на правові висновки у якій покликається апелянт, зазначено, що частини першої та другої статті 132 КУзПБ можуть застосовуватися окремо одна від одної, а не у послідовному порядку (тобто, спочатку частина перша, а потім друга і третя частини статті), як помилково вважає скаржник, оскільки визначальним для застосування тієї чи іншої частини названої статті є встановлення різновиду майна боржника за притаманними конкретному майновому об`єкту певними суттєвими характеристиками (ознаками), які не випливають одна з іншої та не поєднані між собою.
Звертаючись до суду з клопотанням відповідно до статті 132 КУзПБ, заявник самостійно визначає підстави для виключення майна боржника із ліквідаційної маси.
В свою чергу суд, розглядаючи вказане клопотання, досліджує та встановлює такі ознаки/характеристики цього майна, за наявності яких майно можна буде беззаперечно кваліфікувати як таке, що підлягає виключенню зі складу ліквідаційної маси боржника за правилами частини першої або другої статті 132 КУзПБ.
Проте, у спірному випадку боржниця мотивувала клопотання про виключення майна з ліквідаційної маси і тим, що є земельна ділянка є необхідною для задоволення нагальних потреб боржниці і членів її сім`ї (підстава, передбачена в ч.1 ст.131 КУзПБ), і тим, що ринкова вартість земельної ділянки становить 39 тис.грн., тобто 10 менше розмірів мінімальної заробітної плати, а дохід від реалізації земельної ділянки суттєво не вплине на задоволення вимог кредиторів (підстави, передбачені в ч.2 ст.131 КУзПБ).
При цьому, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував в повному обсязі доводів заяви про виключення майна зі складу ліквідаційної маси, зважаючи на низьку ліквідність та вартість, особливо на малу площу об`єкта нерухомості (всього 0,0424 гектари), необхідність понести додаткові витрати у разі реалізації такого майна, неістотний вплив на загальну суму грошових вимог, його важливість для задоволення нагальних побутових потреб боржниці, спростовується змістом оскаржуваної ухвали, адже суд першої інстанції проаналізував наведені в заявленому клопотанні боржниці обґрунтування та дійшов висновку про відсутність підстав для виключення майна з ліквідаційної маси, передбачених як в частині першій, так і в частині другій ст.131 КУзПБ.
Так, у клопотанні про виключення земельної ділянки зі складу ліквідаційної маси вказано, що земельна ділянка є єдиною земельною ділянкою боржниці загалом, така земельна ділянка використовується не лише боржницею, а й донькою боржниці для вирощування сільськогосподарських культур для задоволення базових потреб.
Місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі дійшов висновку про те, що заявниця не підтвердила жодними доказами того, що зазначена земельна ділянка є необхідною для задоволення нагальних потреб боржниці або членів його сім`ї, як передбачено статтею 132 КУзПБ, та врахував, що згідно з матеріалами справи, у власності членів сім`ї боржниці є також інші земельні ділянки, які можуть використовуватися ними для задоволення потреб боржника або членів його сім`ї.
Колегія суддів апеляційної інстанції враховує також, що у постанові Господарського суду Івано-Франківської області від 28.05.2025 у цій справі зазначено, що земельну ділянку, яку боржниця просить виключити з ліквідаційної маси, не було відображено у деклараціях про майновий стан щодо доходів боржника та членів його сім`ї. Під час виправлення відомостей у деклараціях представник боржниці надав пояснення про те, що ОСОБА_1 тривалий час не користувалася даною земельною ділянкою та у зв`язку з юридичною необізнаністю не внесла відомості до реєстру, при цьому, при підготовці декларацій до суду, вона керувалася виключно відомостями, які зазначені в офіційних джерелах.
Таким чином, представник боржниці у клопотанні про виключення земельної ділянки з ліквідаційної маси покликається на те, що єдину земельну ділянку боржниця використовує для вирощування сільськогоподарських культур для забезпечення базових потреб, натомість у попередньо поданих у справі поясненнях представник боржниці повідомила суду про те, що боржниця тривалий час не користувалась земельною ділянкою.
Зважаючи на вказані суперечності в поясненнях, в сукупності з ненаданням доказів того, що земельна ділянка є необхідною для задоволення базових потреб або боржниці або членів її сім`ї, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для виключення майна з ліквідаційної маси боржниці, передбачених у ч.1 ст.131 КУзПБ.
Щодо підстави, передбаченої у ч.2 ст.131 КУзПБ, у клопотанні боржниці про виключення майна з ліквідаційної маси зазначено, що згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2026 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 8647,00 грн., тобто вартість майна, яке господарський суд може виключити з ліквідаційної маси, не повинна перевищувати 86 470,00 грн. Водночас, відповідно до висновку експертної грошової оцінки ринкова вартість земельної ділянки становить лише 39 856,00 грн. 
При цьому, на переконання заявниці, дохід від реалізації земельної ділянки не має істотного значення для задоволення вимог кредиторів, зважаючи на те, що навіть при найбільш оптимістичній ймовірності земельну ділянку буде продано за ціною 39 856,00 грн.
Обґрунтовуючи нерентабельність продажу, заявниця звертає увагу, що необхідно буде понести різні витрати на організаційні внески/комісії за виставлення лоту в системі «Прозорро», витрати на додаткову грошову винагороду арбітражному керуючому в розмірі 3% від суми, за яку продано майно на виконання абз.2 ч.3 ст.30 КУзПБ; із суми продажу слід буде здійснити фінансування винагороди арбітражного керуючого за виконання обов`язків керуючого реалізацією майна боржника.
Також заявниця наголошує на тому, що с.Старий Косів є віддаленим від туристичних об`єктів і великих міст, відповідно реальна вартість земельних ділянок є відносно низькою, які і ймовірність реалізації земельної ділянки є низькою.
Окрім того, на переконання заявниці, сума визнаних грошових вимог кредиторів становить 477 019,51 грн. (без врахування судових витрат), тому виключення з ліквідаційної маси земельної ділянки вартістю 39 тис. грн. не матиме суттєвого впливу на задоволення грошових вимог кредиторів.
Колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта щодо нерентабельності продажу земельної ділянки та погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, фактична ринкова вартість земельної ділянки може відрізнятися від експертної грошової оцінки вказаної земельної ділянки.
Відповідно до ч.1 ст.68 КУзПБ продаж майна боржника на аукціоні відбувається в електронній торговій системі. Порядок функціонування електронної торгової системи, організації та проведення електронних аукціонів, сплати, повернення гарантійних внесків та сплати винагороди операторів електронних майданчиків затверджується Кабінетом Міністрів України.
Таким порядком є Порядок організації та проведення аукціонів з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 №865, відповідно до п.38 та п.39 якого розмір винагороди оператора становить 4 відсотки ціни продажу лота (з урахуванням податку на додану вартість), але не більше однієї тисячі мінімальних заробітних плат, при цьому винагорода оператора сплачується переможцем аукціону шляхом її вирахування оператором з гарантійного внеску переможця за умови, що переможець подавав заявку на участь в аукціоні через авторизований електронний майданчик такого оператора.
Також, слід відхилити доводи про необхідність сплати додаткової грошової винагороди в розмірі 3% від ціни продажу арбітражному керуючому, адже відповідно до ч.3 ст.30 КУзПБ додаткова винагорода сплачується у розмірі 3% від суми погашених вимог кредиторів.
В разі ж якщо, суму коштів, отриману від продажу земельної ділянки буде спрямовано на оплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого, підстави для сплати додаткової грошової винагороди не виникне.
Водночас, кредитори мають право очікувати не лише погашення їхніх вимог за рахунок продажу майна з ліквідаційної маси боржника, а й на покриття витрат на оплату послуг арбітражного керуючого, які в разі недостатності майна боржника може бути в майбутньому покладено на кредиторів.
Отже, не можна стверджувати про відсутність істотного впливу доходу від реалізації земельної ділянки на задоволення вимог кредиторів.
Твердження про віддаленість Старого Косова від туристичних об`єктів, що впливає на низьку ймовірність успішного продажу земельної ділянки спростовується, зокрема, тим, що на офіційному вебсайті Косівської територіальної громади, до якої входить с. Старий Косів, (https://kosivmr.gov.ua/tourism/) і відомості з якого є відкритою інформацією відповідно до ст.20 Закону України «Про інформацію», розміщено відомості про те, що до послуг туристів на території громади пропонується 15 туристично-оздоровчих об`єктів; 3 гірськолижні бази, 17 музеїв; 37 пам`яток природи; 3 дендропарки; 133 пам`ятки історії, культури та архітектури; 3 осередки верхової їзди на конях; 30 туристично-екскурсійних маршрутів; тощо.
Відтак викладені у клопотанні доводи боржниці щодо нерентабельності продажу земельної ділянки не є доведеними, і відповідно, відсутні підстави, передбачені у ч.2 ст.131 КУзПБ для виключення цього майна з ліквідаційної маси.
Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що виключення земельної ділянки зі складу ліквідаційної маси боржниці позбавить кредиторів можливості отримати хоча б часткове задоволення своїх вимог, що призведе до порушення справедливого балансу інтересів сторін у справі про неплатоспроможність.
Доводи боржниці, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків місцевого господарського суду, апелянт не довів порушення застосування судом норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про обґрунтованість та законність ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 31.03.2026 у справі №909/844/23.
В порядку положень ст.129 ГПК України сплачений кредитором за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 від 17.04.2026 (вх. №01-05/1175/26 від 20.04.2026) - відмовити.
2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 31.03.2026 у справі №909/844/23 - залишити без змін.
3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги - покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 24.08.2026.

Головуючий суддя Желік М.Б. 

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.