ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року | Справа № 160/35189/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучугурної Н.В.
секретаря судового засідання Кропової К.В.

за участю:
від позивача: Чеснова Н.В., представник;
від третьої особи: не з`явився; 
від відповідача: Тітенко Ю.В., представник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-промислова група «Формула» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача, - розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-промислова група «Формула» Талан Ростислав Григорович про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-промислова група «Формула» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати винесені відповідачем:
податкове повідомлення - рішення форми «Р» №0614530707 від 11.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 126447,00 гривень та штраф у розмірі 85,75 гривень;
податкове повідомлення - рішення форми «Р» №0614550707 від 11.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано збільшення податкового зобов`язання з ПДВ у розмірі 2 485 474,00 грн та штраф у розмірі 621368,50 гривень;
податкове повідомлення - рішення форми «ПН» №0614560707 від 11.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 3400,00 гривень;
податкове повідомлення - рішення форми «Д» №0613062409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 536,25 грн, пеня у розмірі 179,21 грн;
податкове повідомлення - рішення форми «Д» №0612982409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 38514,85 грн, пеня у розмірі 4576,86 грн;
податкове повідомлення - рішення форми «Д» №0613032409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 4000,00 грн, пеня у розмірі 367,11 грн;
податкове повідомлення - рішення форми «Д» №0612942409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 28201,52 грн, пеня у розмірі 4331,09 грн;
податкове повідомлення- рішення форми «ПС» №0612912409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 1020,00 грн.
У позовні заяві вказано, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2025 відкрито провадження у справі №904/3194/25 про банкрутство ТОВ «ТПГ «Формула» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства. Після відкриття провадження Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну перевірку підприємства, за результатами якої складено Акт №3924/0436070703/36161468 від 09.09.2025, відповідно до якого контролюючий орган зробив висновки щодо позивача про: заниження податку на прибуток; заниження ПДВ; безнадійність заборгованостей; несвоєчасну реєстрацію податкових накладних; порушення щодо ПДФО, військового збору та ЄСВ. На підставі акту перевірки відповідачем і були прийняті оскаржувані у цій справі податкові повідомлення-рішення, з якими позивач не погоджується з огляду на таке. З дати відкриття провадження у справі про банкрутство усі штрафи, пеня, інші фінансові санкції не можуть нараховуватися, вимоги, що виникли до відкриття банкрутства, є конкурсними, вимоги, що виникли після - поточними (ст. 45 КУзПБ). Перевірка була ініційована після відкриття провадження, що має принципове значення. Контролюючий орган провів документальну позапланову виїзну перевірку та склав Акт №3924/0436070703/36161468 від 09.09.2025, проте, податкові зобов`язання, які інкримінуються, виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство позивача. Це означає, що всі сумові вимоги за ППР є конкурсними, а не поточними, і відповідно до ст. 45 КУзПБ податковий орган може заявити такі вимоги лише у межах справи про банкрутство, а не через ППР із примусовим виконанням.
Щодо нарахування штрафних санкцій та пені за ППР від 10.11.2025 форми «Д», позивач зазначає, що відповідач після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, всупереч ст. 129 ПК України та статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства, протиправно нарахував штрафні санкції та пеню позивачу, щодо якого господарським судом ухвалою від 04.07.2025 (справа №904/3194/25) відкрите провадження у справі про банкрутство.
Щодо висновків відповідача про заниження ПДВ на суму 2 485 474 грн, (в т.ч. за грудень 2019 року у сумі 8 139 грн, січень 2020 у сумі 34 337 грн, за грудень 2024 року у сумі 2 442 998 грн) позивач указує, що У тексті Акта перевірки контролюючий орган зазначає, що за результатами «порівняння обсягів виробництва» та «наданих актів списання сировини» встановлено списання сировини у 4 кварталі 2024 року в сумі 12 214 988 грн, яке відповідач кваліфікує як використання поза межами господарської діяльності, внаслідок чого платник, на думку ДПС, повинен був нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ згідно з пп. «г» п. 198.5 ПКУ у сумі 2 442 998 грн. Так, у позивача дійсно наявні акти списання сировини, оформлені згідно із Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Однак жоден із цих актів не містить формулювання або висновку, що списана сировина була використана поза межами господарської діяльності. Контролюючий орган самостійно приписав актам списання зміст, якого в них немає, що є недопустимим та порушує ст. 44 ПКУ (податкові висновки повинні ґрунтуватися на первинних документах, а не на припущеннях), ст. 86 ПКУ (висновки контролюючого органу мають бути документально підтверджені). Позивач вважає, що контролюючий орган не має права підмінювати зміст первинних документів власними припущеннями. Списання сировини не є доказом негосподарського використання. Списання запасів у бухгалтерському обліку здійснюється з різних причин: технологічні втрати, природний убуток, брак, псування, технічні особливості виробництва тощо. Списання не означає і ніколи не означало автоматичного «вибуття поза межі господарської діяльності». Сам факт списання запасів не свідчить про їх негосподарське використання. Відповідач під час перевірки не встановив кому передано сировину чи була вона реалізована, чи мала місце інша подія, яка формує об`єкт оподаткування згідно з п. 185.1 ПКУ. Відповідач підмінив документальне підтвердження «аналітичним порівнянням». Контролюючий орган зробив висновок про негосподарське використання на підставі арифметичного порівняння обсягів виробництва і списання. Такий метод не передбачений ПКУ, не є первинним документом, не відображає реального технологічного процесу, порушує принцип достовірності доказів. Отже, позивач не погоджується з висновком відповідача, що ним порушено п.201.1, п.201.10 ст.201 ПКУ: внаслідок чого не складено та/або не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на обсяг використаних поза межами господарської діяльності запасів та товарів за грудень 2024 року у сумі 2 442 998 грн, а тому вважає нарахування штрафних санкцій за ППР від 11.11.2025 форми «ПН» за несвоєчасну реєстрацію ПН у розмірі 3 400 грн таким, що застосований без належної правової підстави; не відповідає фактичним обставинам справи; порушує права платника податків.
Стосовно заниження податку па прибуток в загальній сумі 126 447 грн, в тому числі за 2019 рік у сумі 126 104 грн, за 2023 рік у сумі 343 грн, позивач указує, що відповідач в Акті зазначає, що за даними ЄРПН встановлено відображення господарських операцій з ТОВ «Вадзаарі». Проте, контролюючий орган не отримав від контрагента відповіді на запит щодо проведення зустрічної звірки. Враховуючи відсутність відповіді та не підтвердження можливості здійснення господарських операцій, контролюючий орган вважає, що заборгованість перед ТОВ «Вадзаарі» підпадає під визначення безнадійної відповідно до п. 14.1.11 ПКУ. ТОВ «Вадзаарі» припинило господарську діяльність, заборгованість підлягає списанню як безнадійна. На підставі цього висновку відповідач інкримінує позивачу заниження податку на прибуток (через нібито безнадійну кредиторську заборгованість) у сумі 254 857,00 грн, та ПДВ 42 476,17 грн (через нібито нереальність операцій), а також застосовує штрафні санкції. Позивач вважає висновки відповідача помилковими: контрагент існує в ЄДРПОУ; господарська операція підтверджується Договором 2013 р., банківською випискою, податковими накладними, що додаються. Позивач вважає, що контролюючий орган неправильно застосував п. 14.1.11 ПКУ, оскільки цією нормою ПКУ встановлює чіткий перелік випадків, коли заборгованість є безнадійною. Відсутність відповіді на зустрічну звірку не є підставою для безнадійності, а припинення діяльності не дорівнює ліквідації. Отже, відповідач не мав підстав визнавати заборгованість безнадійною, донараховувати податок на прибуток, зменшувати витрати, нараховувати ПДВ, донараховувати штрафи. Щодо господарських відносин з контрагентом Фермерське господарство «ІТОГ», позивач повідомляє, що відповідач в Акті зазначає, що ним встановлено, що ФГ «ІТОГ» зареєстроване на території, яка станом на дату перевірки знаходиться в тимчасовій окупації. У зв`язку з цим господарство не подає податкову звітність, має стан платника « 0», що на думку контролюючого органу вказує на відсутність можливості виконання зобов`язань. Заборгованість позивача перед ФГ «ІТОГ» підлягає кваліфікації як безнадійна…» Через відсутність доступу до первинних документів ФГ «ІТОГ», а також у зв`язку з непідтвердженням діяльності на окупованій території, господарські операції вважаються ризиковими. На підставі цього висновку відповідач інкримінує позивачу заниження податку на прибуток (через нібито безнадійну кредиторську заборгованість) . Проте, факт перебування на окупованій території не створює безнадійності боргу. Пункт 14.1.11 ПКУ містить вичерпний перелік підстав для безнадійності, а саме: смерть/зникнення фізичної особи; ліквідація юридичної особи; несплата після вироку суду; закінчення строку позовної давності; неможливість стягнення за рішенням суду. Окупація території не є підставою визнання заборгованості безнадійною. Факт перебування підприємства на тимчасово окупованій території не є підставою для визнання його заборгованості безнадійною чи нереальною. Виконання податкових обов`язків контрагентом під час окупації призупинене законом.
З огляду на викладене, позивач просить суд задовольнити позовну заяву.
Ухвалою суду від 16.12.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме для надання доказів доплати судового збору у розмірі 21801,60 грн.
22.12.2025 від позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява, до якої додано платіжну інструкцію про сплату судового збору у розмірі 21801,60 грн. 
Ухвалою суду від 05.01.2026 прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження суддею Кучугурною Н.В. одноособово; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
До суду від відповідача надійшов відзив на позов, згідно з яким відповідач заперечує проти позовних вимог. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що ПК України дозволяє проведення перевірки, та як результат – винесення ППР, після відкриття провадження у справі про банкрутство. Жодних обмежень щодо можливості винесення ППР після відкриття провадження у справі про банкрутство ані ПК України, ані КУзПБ не встановлено. Разом з тим, ППР самостійно не є конкурсною/поточною заборгованістю, а повинна розцінюватися, як підстава (доказ) для заявлення кредиторських вимог у суді, відповідно до ст. 45 КУзПБ.
Відповідно до п. 129.3 ст. 129 ПК України нарахування пені закінчується (крім пені, передбаченої підпунктами 129.1.2, 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті): у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України). Згідно з абз. 4 ч. 3 ст. 41 КУзПБ протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій. Змістовний аналіз положень ст. 129 ПК України та ст. 41 КУзПБ дає підстави стверджувати, що заборона нарахування пені та/або штрафних санкцій застосовується до таких санкцій, які нараховуються після відкриття провадження у справі про банкрутство. Разом з тим, штрафні санкції, нараховані ППР №0613062409, №0612982409 форми «Д» від 10 листопада 2025 року нараховані за періоди 2019-2020 роки та 2020 - 2023 роки, тобто, до дня введення мораторію, а тому є правомірно нарахованими.
Крім того, відповідач зазначає, що при порівнянні обсягів списаної сировини на виробництво трубної продукції на протязі 2024 року з обсягами сировини, яка фактично була використана у виробництві, перевіркою встановлено значну кількість сировини, яка у виробництві не була використана, а була списана. Вартість списаної сировини у 4 кварталі 2024 року становить 12 214 988 грн. Згідно наданих до перевірки актів списання сировини, як не використаної у господарській діяльності, у відповідності до пп. г) п. 198.5 ст. 198 ПКУ ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» у цьому випадку мало здійснити нарахування податкових зобов`язань у сумі 2 442 998 грн (12 214 988 х 20%). Отже, в порушення п.189.1 ст. 189. пп. г) п.198.5 ст.198 ПКУ ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» в період з 01.01.2019 по 31.07.2025 не нарахувало податкові зобов`язання з ПДВ з вартості використаної поза межами господарської діяльності сировини, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість, які підлягали декларуванню в рядку 4.1 податкових декларацій з податку на додану вартість, всього у сумі 2 442 998 грн, в тому числі за грудень 2024 року у сумі 2 442 998 грн.
Також, документальною перевіркою встановлено, що у ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» станом на дату проведення перевірки рахується кредиторська заборгованість перед кредиторами, яка значиться у Товариства та підтверджена кредиторами. Однак, в ході перевірки було встановлено, що серед кредиторів наявні і ті, які вже ліквідовані або припинили діяльність та не підтверджують наявність даної заборгованості перед ними у своїх звітах. До цих кредиторів відносяться, зокрема, і ТОВ «Вадзаари» (код ЄДРПОУ 33808430), заборгованість рахується у загальній сумі 278 857 грн., з яких на бухгалтерському рахунку 631 у сумі 254 857 грн, на бухгалтерському рахунку 685 у сумі 24 000 грн. ТОВ «Вадзаари» з 21.01.2014 знаходиться у стані припинення, має стан 28 - направлені заперечення проти ліквідації. Останні звіти до контролюючого органу підприємством подані у грудні 2013 року. Більше платник не звітував, що свідчить про відсутність показників до декларування. Свідоцтво платника ПДВ анульовано контролюючим органом 11.02.2015, причина анулювання - відсутність поставок та ненадання декларацій. Отже, на підставі вищевикладеного, кредиторську заборгованість Товариства перед ГОВ «Вадзаари» слід вважати безнадійною внаслідок закінчення терміну позовної давності щодо її стягнення, у сумі 278 857 грн. (254 857 + 24 000) в 2019 році. Відповідно до п.15 П(С)БО 15 «Дохід», п.5 ПСБО 11: Доходом визнається сума зобов`язання, яке не підлягає погашенню: якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду. Таким чином, в порушення пп. 134.1.1. п. 134.1 ст.134 ПКУ, п.15 П(С)БО 15 «Дохід», п.5 ПСБО 11 «Зобов`язання», загальна сума заниження ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» суми доходів становить 1 069 901 грн, в тому числі за 2019 рік у сумі 278 857 грн., за 2023 рік у сумі 1 908 грн, за 2024 рік у сумі 789 136 грн.
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що розрахунок до ППР показує 3 періоди, але відзив обґрунтовує фактично лише один. З розрахунку до ППР (вручений разом із ППР) вбачається, що донарахування ПДВ складається з трьох складових: грудень 2019: 8 139,00 грн (штраф 25% = 2 034,75); січень 2020: 34 337,00 грн (штраф 25% = 8 584,25); грудень 2024: 2 442 998,00 грн (штраф 25% = 610 749,50). Всього: 2 485 474,00 грн ПДВ, 621 368,50 грн штрафу. У відзиві відповідач обгрунтовує свою позицію щодо списання сировини та застосування п.198.5 ПКУ тільки по сумі 2 442 998 грн (грудень 2024), не пояснюючи належними доказами й розрахунками, чому до ППР включені також суми 2019– 2020 (8 139 грн і 34 337 грн). Отже, відзив не спростовує позов у цій частині та не доводить правомірності ППР в повному обсязі. Відповідач не довів наявність юридичних умов для застосування п.198.5 ПКУ. Сам факт бухгалтерського списання сировини/матеріалів або розрив між «виробництвом» і «списанням» не тотожний використанню в операціях поза господарською діяльністю. Для застосування п.198.5 ПКУ необхідно встановити і довести саме факт використання придбаних товарів/послуг/необоротних активів у неоподатковуваних операціях або поза господарською діяльністю, із прив`язкою до номенклатури, обсягів, партій; причин списання (технологічні відходи/брак/втрати/усушка тощо); первинних документів руху запасів (склад, виробництво, інвентаризація); конкретного зв`язку між «списаним» і «негосподарським». Натомість відзив містить загальну тезу про значну кількість сировини, яка не була використана у виробництві, без подання первинних доказів та без розрахунків, що дозволяють суду перевірити висновки. Із наданих відповідачем доказів випливає, що база для податкового зобов`язання, визначена відповідно до п. 198.5ПКУ фактично «підганяється» під суму ПДВ 2 442 998 грн. (помноження/округлення). Це ставить під сумнів достовірність висновку про реальний обсяг негосподарського використання та підтверджує відсутність належної первинної доказової бази саме по номенклатурі й кількості. Щодо штрафу 25%, відповідач не довів правових підстав застосування санкцій, оскільки у додатку-розрахунку до ППР наведені норми Перехідних положень ПКУ (п.69.37), які прямо пов`язані з питанням застосування/скасування штрафних санкцій та ненарахування пені за результатами документальних перевірок, відновлених/розпочатих після 01.08.2023. Відповідач у відзиві не довів, чому в конкретних обставинах ці приписи не впливають на застосування штрафів, і не надав доказів, які б виключали їх застосування. Оскільки позивач заперечує правомірність застосування п. 198.5 ПКУ та сам факт негосподарського використання не доведено, позивач вважає, що відсутня і похідна підстава для штрафу у розмірі 3400 грн. Розрахунок до ППР №614530707 від 10.11.2025 (податок на прибуток), вручений разом із ППР показує, що донарахування стосується: 2019 року: 126 104 грн; 2023 року: 343 грн (штраф 25% = 85,75 грн). Натомість у відзиві відповідач посилається на заниження доходів по інших роках, а саме: «в порушення пп. 134.1.1. п. 134.1 ст.134 ПКУ, п.15 П(С)БО 15 «Дохід», п.5 ПСБО 11 «Зобов`язання», загальна сума заниження ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» суми доходів становить 1 069 901 грн, в тому числі за 2019 рік у сумі 278 857 грн, за 2023 рік у сумі 1 908 грн, за 2024 рік у сумі 789 136 грн», що не співвідноситься з конкретним предметом оскаржуваного ППР та не дозволяє перевірити логіку донарахування саме в межах 2019 і 2023 років. Щодо ППР форми «Д» №613062409, №612982409, №61303209, №612942409; ППР форми «ПС» №612912409 про нарахування штрафу і пені, позивач зазначає, що відповідач не навів: розрахунку пені (ставка); підстав застосування санкцій саме в цих сумах; доказів відсутності обставин, що виключають/обмежують відповідальність (мораторій у банкрутстві, спеціальні воєнні правила тощо - залежно від виду зобов`язання). За таких умов заперечення відповідача є непідтвердженими. Позивач наголошує: правовий режим мораторію прямо впливає на нарахування та застосування штрафів і пені за зобов`язаннями, на які поширюється мораторій. Відповідач не довів правомірності застосування санкцій у конкретних ППР з урахуванням цього режиму та не надав математичні розрахунки пені. Отже, зазначені ППР підлягають скасуванню в повному обсязі
Відповідач подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив таке. 
Щодо розміру нарахованих штрафних санкцій та пені та застосування п.52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України. Податкове повідомлення – рішення від 11.11.2025 №0614530707 на загальну суму 126 532,75 грн, цим податковим повідомленням – рішенням (далі – ППР №1) було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у зв`язку з не включенням до складів доходів сум наявної кредиторської заборгованості, яка є безнадійною за 2019, 2023 роки, та заниженням за 2024 рік включеної за цей період суми на 789 136 грн внаслідок того, що в декларації на прибуток платником фінансовий результат відображено в сумі іншій, ніж у фінансовій звітності та бухгалтерському облік. Контролюючим органом під час обрахунку штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) було дотримано положень п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, що обумовило не нарахування штрафних санкцій на суму заниженого податкового зобов`язання за 2019 рік. Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених за платником податків у ст. 16, 36 ПК України. З огляду на те, що під час перевірки було встановлено, що жодних перешкод для дотримання правил та норм, за порушення яких Податковим кодексом України передбачена відповідальність, відносно Позивача не існувало, а вчинення податкового правопорушення обумовлено виключно не вжиттям заходів щодо їх дотримання з боку суб`єкта господарювання, контролюючим органом було кваліфіковано допущені податкові правопорушення як умисні. З огляду на наявність умислу в діях платника податків контролюючим органом, на підставі п. 123.2 ст. 123 ПК України, було нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання. 
Щодо податкового повідомлення – рішення від 11.11.2025 №0614550707 на загальну суму 3 106 842,50 грн, відповідач указує, що цим податковим повідомленням – рішенням було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у зв`язку з не нарахування податкових зобов`язань з ПДВ з вартості використаних поза межами господарської діяльності сировини (період фінансово – господарської діяльності платника податків, під час якої вчинено ці порушення – грудень 2019, січень 2020 та грудень 2024 року). Як і в ППР №1 контролюючим органом з аналогічних підстав було встановлено умисність дій платника податків, що призвело до нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання. Стосовно можливості застосування до зазначеного податкового повідомлення – рішення положень п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України слід наголосити, що відповідно до абз. 10 п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, штрафні санкції нараховуються у разі порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість. З огляду на викладене, щодо податкових правопорушень, що пов`язані з порядком декларування та сплати податку на додану вартість положення п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України не застосовуються, а отже застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), за періоди 2019 - 2020 років, відповідає положенням ПК України.
Щодо податкового повідомлення – рішення від 10.11.2025 №0613062409 на загальну суму 715, 46 грн, (далі – ППР №2) яким було збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, штрафних санкцій, пені з військового збору у зв`язку з встановленням несвоєчасного перерахування (із порушенням місячного терміну) до бюджету військового збору із сум орендної плати в загальній сумі 2 789 грн, відповідач зазначає, що відповідно до п. 125-1.2 ст. 125-1 ПК України, був застосований штраф у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Також, зазначеним податковим повідомленням – рішенням було застосовано пеню на термін прострочення дати перерахування збору. Контролюючий орган не нараховував пеню на суму податкового зобов`язання, яке виникло на підставі несвоєчасного перерахування суми військового збору, граничний строк перерахування якого – 29.02.2020. Разом з тим жодних законодавчих обмежень щодо нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафі) відносно суми несвоєчасно перерахованого військового збору не визначено, що дозволяє нарахування штрафу включно з граничним днем перерахування військового збору (навіть за умови, що такий день є вихідним). В подальшому штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму несвоєчасно перерахованого військового збору (період 30.03.2020 року, як граничний термін перерахування) не застосовувалися, так як на них вже діяли обмеження, встановлені п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного станку» від 12.05.2020 №2260-ІХ з 27.05.2022 року відновлено граничні терміни сплати податків і зборів та передбачено штрафи за невиконання податкових обов`язків.
Податкове повідомлення – рішення від 10.11.2025 №012982409 на загальну суму 43 091,71 грн, яким було збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, штрафних санкцій, пені з податку на доходи фізичних осіб. Щодо цього податкового повідомлення-рішення, відповідач зазначає, що застосування штрафних (фінансових) санкції (штрафів) та пені відносно врахування п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України є ідентичним ППР №2. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного станку» від 12.05.2020 №2260-ІХ з 27.05.2022 року відновлено граничні терміни сплати податків і зборів та передбачено штрафи за невиконання податкових обов`язків. Так, введення пп. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України обумовило здійснення справляння податків і зборів з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті, однак не скасувало обмеження щодо неможливості нарахування пені в періоди «ковідного» мораторію, як то визначено п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (в проміжок часу з 01.03.2020 по 27.05.2022). Разом з тим, нарахування саме штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) було відновлено з 27.05.2022 року, з огляду на що, контролюючим органом було нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на періоди дати перерахування ПДФО з 13.09.2022 по 05.12.2023.
Податкові повідомлення – рішення від 10.11.2025 №0612942409 та №0613032409. Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) були застосовані контролюючим органом на підставі положень пп. 129.1.4 п. 129.1, п. 129.4 ст. 129 ПК України, обмеження положень п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України не застосовувалися з огляду на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного станку» від 12.05.2020 №2260-ІХ з 27.05.2022 року відновлено граничні терміни сплати податків і зборів та передбачено штрафи за невиконання податкових обов`язків. В подальшому, ПК України було доповнено пп. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, відповідно до якого: «Установити, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.». Положення пп. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України не містять законодавчо визначених обмежень відносно нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені у зв`язку з веденням воєнного стану, разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного станку» від 12.05.2020 №2260-ІХ з 27.05.2022 року таку можливість відновлено.
У свою чергу позивач подав до суду заперечення на додаткові пояснення відповідача в частині штрафних санкцій та пені.
Подав позивач і письмові пояснення щодо договірних відносин із ТОВ «Вадзаарі» щодо суми заборгованості за цим договором та письмові пояснення щодо взаємовідносин з іншими контрагентами, про які йде мова в акті перевірки, заборгованість перед якими стала підставою для донарахування сум податку на прибуток.
Крім цього, відповідач подав до суду пояснення, в яких зазначає, що донарахування за податковим повідомленням-рішенням №0614530707 від 11.11.2025 були здійснені виходячи з наступних встановлених порушень: Звітний період - 2019 рік: Платником податків задекларовано податкові зобов`язання за звітний податковий період 2019 року на суму 1 545 234, 00 грн (8 584 635,00 (база оподаткування визначена платником) * 18%), що відображено у рядку 4 декларації від 08.05.2020 №9335570257(уточн.)(надається у додатках). При цьому, контролюючим органом встановлено в ході перевірки об`єкт (база) оподаткування — 9 285 211,00 грн за звітній період 2019 року, що вбачається з додатку №7 до акту перевірки (пп.3.1.1.1, 3.1.1.2) (надається у додатках). Тобто, податкові зобов`язання за звітний період 2019 року становлять 1 671 338,00 грн (9 285 211,00 *18%) В результаті, різниця складає 700 576,00 грн. (9 285 211,00 (база оподаткування встановлена в ході перевірки) - 8 584 635,00 (база оподаткування визначена платником). Цей показник був збільшений контролюючим органом на суму виявлених порушень порівняно з даними платника. Відхилення у 700 576 грн виникло внаслідок неврахування позивачем у складі доходів списаної кредиторської заборгованості: 278 857,00 грн — безнадійна кредиторська заборгованість перед ТОВ «Вадзаари» (заборгованість рахується у загальній сумі 278 857 грн.. з яких на бухгалтерському рахунку 631 у сумі 254 857 грн., на бухгалтерському рахунку 685 у сумі 24 000 грн.); 421 718,66 грн — заборгованість по ZCIC INTERNATIONAL LIMITED (до складу доходів не включено суму наявної в бухгалтерському обліку кредиторської заборгованості, яка є безнадійною внаслідок терміну позовної давності щодо її стягнення). Контролюючий орган застосував ставку податку 18% (передбачену п. 136.1 ПКУ) до встановленого об`єкта оподаткування: 9 285 211,00 грн х 18% = 1 671 337,98 грн (округлено до 1 671 338,00 грн) Штрафна (фінансова) санкція не застосовуються згідно п.52-1 підр.10 розд. ХХ ПК України. Отже, загальна сума донарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток за звітній період 2019 року складає 126 104,00 грн (1 671 338,00 – 1 545 234, 00). Контролюючим органом під час обрахунку штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) було дотримано положень п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, що обумовило не нарахування штрафних санкцій на суму заниженого податкового зобов`язання за 2019 рік. Звітний період - 2023 рік: Платником податків задекларовано податкові зобов`язання за звітний податковий період 2023 року на суму 0 грн, що відображено у декларації від 29.02.2024 №9384914709 (враховуючи, що граничний строк подання податкової декларації 02.03.2024). Порушення пов`язане з невідображенням доходу в розмірі 1 907,71 грн від списання кредиторської заборгованості (щодо взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 ), оскільки останній знаходиться у стані припинення з 13.06.2023 року, а кредиторська заборгованість ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» перед ФОП ОСОБА_1 вважається безнадійною внаслідок ліквідації кредитора. При цьому, контролюючим органом встановлено в ході перевірки податкові зобов`язання за звітний податковий період 2023 року на суму 343,00 грн (1907,71 *18% = 343,3878). Штрафна (фінансова) санкція становить 85,75 грн (343,00 * 25%) відповідно до п. 123.2 ст. 123 ПК України. Отже, загальна сума донарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток за звітній період 2023 року складає 428,75 (343,00 + 85,75). Звітній період - 2024 рік: Хоча в акті перевірки встановлено порушення за 2024 рік (заниження доходів на 789 136,00 грн), цей період відсутній у розрахунку до ППР, оскільки заниження доходу не призвело до виникнення позитивного значення об`єкта оподаткування через збитковість підприємства у цьому періоді. Щодо методики донарахування податку на прибуток, відповідач зазначає, що на виконання вимог протокольної ухвали суду щодо надання письмових пояснень стосовно «методики донарахування податку на прибуток за податковий період 2019 року (донарахування здійсненні шляхом віднімання нарахованих сум податку контролюючим органом і сум податку, задекларованих позивачем) і податковий період 2023 року (донарахування здійснені шляхом множення відсоткової ставки податку на прибуток від суми 1907 грн, вказаної в акті перевірки щодо взаємовідносин із ФОП ОСОБА_2 )», ГУ ДПС у Дніпропетровській області надає пояснення про те, що жодних суперечностей у методиці визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток за 2019 та 2023 податкові періоди не існує, оскільки в обох випадках контролюючим органом застосовано однаковий підхід, який полягає у визначенні податкового зобов`язання шляхом застосування встановленої законодавством ставки податку до скоригованого об`єкта оподаткування, що прямо передбачено ПК України. Відмінність у відображенні результатів розрахунку зумовлена виключно розміром податкового зобов`язання, самостійно визначеного позивачем у податковій звітності: у одному випадку платником було задекларовано суму податку до сплати, тоді як в іншому - задекларовано нульове значення податкового зобов`язання. Звітний період - 2019 рік: за результатами подання уточнюючої податкової декларації Позивачем було самостійно визначено об`єкт оподаткування у сумі 8 584 635,00 грн та податкове зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 1 545 234,00 грн (8 584 635,00 * 18%). Під час проведення перевірки встановлено, що об`єкт оподаткування становив 9 285 211,00 грн ? 18% = 1 671 337,98 грн (округлено до 1 671 338,00 грн) (належна до сплати сума податку на прибуток) у зв`язку з невключенням до складу доходів сум безнадійної кредиторської заборгованості перед ТОВ «Вадзаари» (278857,00 грн) та ZCIC INTERNATIONAL LIMITED (421 718,66 грн). Позивач задекларував податкові зобов`язання в сумі 1 545 234,00 грн. Перевіркою встановлено податкове зобов`язання в сумі 1 671 338,00 грн. Відтак, сума донарахування (126 104,00 грн) визначена як різниця між встановленим та задекларованим (1 671 338,00 – 1 545 234,00 = 126 104,00) податковим зобов`язанням з податку на прибуток. Тобто, у розрахунку до податкового повідомлення-рішення відображено лише суму донарахування податкового зобов`язання, яка становить 126 104,00 грн (1 671 338,00 грн – 1 545 234,00 грн). Платником податку було самостійно визначено податкове зобов`язання з податку на прибуток, у зв`язку з чим донарахуванню підлягала лише різниця між фактичною сумою податку та задекларованим показником. Звітний період - 2023 рік: натомість, за 2023 рік Позивачем не було визначено базу оподаткування податком на прибуток та як наслідок у податковій звітності вказано нульове значення податкового зобов`язання, тому сума податку, обчислена із бази оподаткування податком на прибуток встановленої контролюючим органом в ході перевірки (збільшення об`єкта оподаткування на суму 1 907,71 грн). В результаті встановлено заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток за звітній період 2023 року на суму 343,00 грн (1907,71 *18% = 343,3878), що становить суму донарахування. Штрафна (фінансова) санкція становить 85,75 грн (343,00 * 25%) відповідно до п. 123.2 ст. 123 ПК України. Отже, загальна сума донарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток за звітній період 2023 року складає 428,75 (343,00 + 85,75).
18.05.2026 позивач подав до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи витягу з ЄДРПОУ стосовно позивача.
Ухвалою суду від 04.02.2026 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-промислова група «Формула» про залучення третьої особи до участі у справі; залучено до участі у справі розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-промислова група «Формула» - Талана Ростислава Григоровича, як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача; запропонувати третій особі подати до суду пояснення до позову або відзиву у десятиденний строк з дня отримання відповідної заяви по суті справи (позову, відзиву на позов тощо). 
Від третьої особи ОСОБА_3 надійшли пояснення, в яких він указує, що з урахуванням його процесуального статусу (третя особа без самостійних вимог) та того, що перевірка правильності визначення податкових зобов`язань є предметом судового контролю у цій справі, щодо вимог про визнання протиправними та скасування ППР, якими збільшено позивачу податкові зобов`язання по суті, третя особа покладається на розсуд суду. Водночас третя особа наголошує, що наслідки рішення у справі прямо впливатимуть на майнову масу позивача-боржника та подальше формування/уточнення вимог кредиторів у процедурі банкрутства. Щодо пені та штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих відповідачем, третя особа, зазначає, що частиною 1 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Частино 3 ст. 41 КУЗПБ передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій. Позивач у поданій відповіді на відзив окремо зазначав про вплив мораторію на правомірність застосування штрафів і пені та відсутність належних розрахунків пені. Враховуючи викладене, третя особа просить суд врахувати заперечення третьої особи щодо нарахування/застосування пені та штрафних санкцій у зв`язку з дією мораторію відповідно до ст. 41 КУзПБ.
Ухвалою від 05.06.2026 підготовче засідання призначено на 04.02.2026 на 15:00 год.
Підготовчі засідання у цій справі були проведені 04.02.2026, 04.03.2026, 06.04.2026.
Ухвалою суду від 04.03.2026 продовжено строк підготовчого провадження.
30.03.2026 розгляд справи не відбувся через оголошений сигнал повітряної тривоги на території м. Дніпра і Дніпропетровської області.
Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 06.04.2026 суд закрив підготовче провадження і призначив розгляд справи по суті на 04.05.2026 на 13:00 год.
Розгляд справи по суті відбувся 04.05.2026, 18.05.2026, 15.06.2026, 08.07.2026 і 22.07.2026.
У судових засіданнях представник позивача підтримав позовну заяву і наполягав на її задоволенні. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.
У судовому засіданні 22.07.2026 суд оголосив вступну і резолютивну частини рішення.
Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ: 

До матеріалів справи надано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з яким основним видом діяльності Товариства з обмеженою діяльністю «Торговельно-промислова група «Формула» (позивач) є: 22.21 виробництво плит, листів, труб і профілів із пластмас.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2025 у справі №904/3194/25, з-поміж іншого, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою діяльністю «Торговельно-промислова група «Формула»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до вимог ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства; введено процедуру розпорядження майном строком на сто сімдесят календарних днів; розпорядником майна Товариства з обмеженою діяльністю «Торговельно-промислова група «Формула» призначено арбітражного керуючого Талана Ростислава Григоровича.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області (відповідачем), відповідно до п.19-1.1 ст.19-1, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.7 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України, у зв`язку з отриманням інформації про порушення провадження у справі про банкрутство, була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою діяльністю «Торговельно-промислова група «Формула».
Результати перевірки оформлені відповідним актом від 09.09.2025 №3924/04-36-07-07-03/36161468 (далі Акт).
За висновками Акту встановлені порушення:
підпунктів 14.1.11, 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПКУ, статті 257 ЦКУ, пункту 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», пунктів 5, 15 П(С)БО 15 «Дохід», п.44.1 ст.44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПКУ, що призвело до заниження податку на прибуток в загальній сумі 126 447 грн., в тому числі за 2019 рік у сумі 126 104 грн., за 2023 рік у сумі 343 грн.; 
п. 189.1 ст. 189, пп. 14.1.257 п.14.1 ст. 14, п. 198.3, пп. г) п. 198.5 ст. 198 ПКУ, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму у сумі 2 485 474 грн., в тому числі за грудень 2019 року у сумі 8 139 грн., січень 2020 у сумі 34 337 грн., за грудень 2024 року у сумі 2 442 998 грн.;
п.201.1, п.201.10 ст.201 ПКУ, внаслідок чого не складено та/або не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на обсяг використаних поза межами господарської діяльності запасів та товарів за грудень 2024 року у сумі 2 442 998 грн. За відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних/розрахунків коригування протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, п.120.2 ст. 120 ПКУ передбачені штрафні санкції;
п.201.10 ст.201 ПКУ, внаслідок чого несвоєчасно зареєстровано в ЄРПН податкову накладну за червень 2025 року. За вказане порушення передбачена штрафна санкція відповідно до п.120.1 ст. 120 з урахуванням п.90* підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ;
порушення пп. 49.18.2 п.49.18 ст.49, п.51.1 ст.51, пп. «б» п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України та п.1 розділу II Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затверджені наказом Міністерства фінансів України 13 січня 2015 року № 4 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 грудня 2020 року № 773), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за № 111/26556 підприємством несвоєчасно подано до Шевченківської ДПІ Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за II квартал 2023 року.
порушення пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 та пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України підприємством несвоєчасно сплачено (перераховано) до бюджету нараховані та утримані суми податку на доходи фізичних осіб із нарахованих (виплачених) сум заробітної плати найманих працівників (з порушенням місячного терміну) у загальній сумі 112 806,09 грн., в тому числі: за березень 2024 року у сумі 8 946,00 грн., за квітень 2024 року У сумі 11 520,00 грн., за жовтень 2024 року у сумі 6569,32 грн., за листопад 2024 року у сумі 14 971,50 грн., за грудень 2024 року у сумі 11 520,00 грн., за січень 2025 року у сумі 11 761,14 грн., за лютий 2025 року у сумі 8 564,28 грн., за березень 2025 року у сумі 8 805,90 грн., за квітень 2025 року у сумі 8 640,00 грн., за травень 2025 року у сумі 8 757,00 грн., за червень 2025 року у сумі 12 750,95 грн.
порушення пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 та пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України підприємством несвоєчасно сплачено (перераховано) до бюджету нараховані та утримані суми військового збору із нарахованих (виплачених) сум заробітної плати найманих працівників (з порушенням місячного терміну) у загальній сумі 16003,84 грн., в тому числі: за січень 2025 року у сумі 2817,66 грн., за лютий 2025 року у сумі 2378,97 грн., за березень 2025 року у сумі 2446,09 грн., за квітень 2025 року у сумі 2400,00 грн., за травень 2025 року у сумі 2419,2 грн., за червень 2025 року у сумі 3541,92 грн.
порушення пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 та пп. 168.1.5 п.168.1 ст. 168, пп. «а» п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України підприємством несвоєчасно сплачено (перераховано) до бюджету нараховані та утримані суми податку на доходи фізичних осіб із нарахованих (виплачених) сум орендної плати (з порушенням місячного терміну) у загальній сумі 183569,81 грн., в тому числі: за грудень 2019 року у сумі 1979,00 грн., за січень 2020 року у сумі 1980,00 грн., за лютий 2020 року у сумі 1980,00 грн., за березень 2020 року у сумі 1980,00 грн., за квітень 2020 року у сумі 1980,00 грн., за травень 2020 року у сумі 1980,00 грн., за червень 2020 року у сумі 1980,00 грн., за липень 2020 року у сумі 1980,00 грн., за серпень 2020 року у сумі 1980,00 грн., за вересень 2020 року у сумі 1980,00 грн., за жовтень 2020 року у сумі 1068,39 грн., за листопад 2020 року у сумі 3420,00 грн., за грудень 2020 року у сумі 2700,00 грн., за січень 2021 року у сумі 2700,00 грн., за лютий 2021 року у сумі 2700,00 грн., за березень 2021 року у сумі 2700,00 грн., за квітень 2021 року у сумі 2700,00 грн., за травень 2021 року у сумі 2700,00 грн., за червень 2021 року у сумі 2700,00 грн., за липень 2021 року у сумі 2700,00 грн., за серпень 2021 року у сумі 2700,00 грн., за вересень 2021 року у сумі 2700,00 грн., за жовтень 2021 року у сумі 2700,00 грн., за листопад 2021 року у сумі 2700,00 грн., за грудень 2021 року у сумі 2700,00 грн., за січень 2022 року у сумі 2700,00 грн., за лютий 2022 року у сумі 2700,00 грн., за березень 2022 року у сумі 2700,00 грн., за квітень 2022 року у сумі 2700,00 грн., за травень 2022 року у сумі 2700,00 грн., за червень 2022 року у сумі 2700,00 грн., за липень 2022 року у сумі 2700,00 грн., за серпень 2022 року у сумі 2700,00 грн., за вересень 2022 року у сумі 2700,00 грн., за жовтень 2022 року у сумі 2700,00 грн., за листопад 2022 року у сумі 2700,00 грн., за грудень 2022 року у сумі 2700,00 грн., за січень 2023 року у сумі 2700,00 грн., за лютий 2023 року у сумі 2700,00 грн., за березень 2023 року у сумі 2700,00 грн., за квітень 2023 року у сумі 2700,00 грн., за травень 2023 року у сумі 2700,00 грн., за червень 2023 року у сумі 2700,00 грн., за липень 2023 року у сумі 2700,00 грн., за серпень 2023 року у сумі 2700,00 грн., за вересень 2023 року у сумі 2700,00 грн., за жовтень 2023 року у сумі 67482,32 грн.
порушення пп.168.1.1, пп. 168.1.2 та пп. 168.1.5 п.168.1 ст. 168, пп. «а» п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України підприємством ТОВ «ТПГ «Формула» не перераховано (не сплачено) до бюджету нараховані та утримані суми податку на доходи фізичних осіб із нарахованих (виплачених) сум орендної плати у загальній сумі 80735,53 грн., в тому числі: за жовтень 2023 року у сумі 5135,53 грн. за листопад 2023 року у сумі 3600,00 грн., за грудень 2023 року у сумі 3600,00 грн., за січень 2024 року у сумі 3600,00 грн., за лютий 2024 року у сумі 3600,00 грн., за березень 2024 року у сумі 3600,00 грн., за квітень 2024 року у сумі 3600,00 грн., за травень 2024 року у сумі 3600,00 грн., за червень 2024 року у сумі 3600,00 грн., за липень 2024 року у сумі 3600,00 грн., за серпень 2024 року у сумі 3600,00 грн., за вересень 2024 року у сумі 3600,00 грн., за жовтень 2024 року у сумі 3600,00 грн., за листопад 2024 року у сумі 3600,00 грн., за грудень 2024 року у сумі 3600,00 грн., за січень 2025 року у сумі 3600,00 грн., за лютий 2025 року у сумі 3600,00 грн., за березень 2025 року у сумі 3600,00 грн., за квітень 2025 року у сумі 3600,00 грн., за травень 2025 року у сумі 3600,00 грн., за червень 2025 року у сумі 3600,00 грн., за липень 2024 року у сумі 3600,00 грн.
порушення пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 та пп. 168.1.5 п.168.1 ст. 168, пп. «а» п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України підприємством несвоєчасно сплачено (перераховано) до бюджету нараховані та утримані суми військового збору із нарахованих (виплачених) сум орендної плати (з порушенням місячного терміну) у загальній сумі 2789,00 грн. в тому числі: січень 2019 року у сумі 165,00 грн., за лютий 2019 року у сумі 165,00 грн., за березень 2019 року у сумі 165,00 грн., за квітень 2019 року у сумі 165,00 грн., за травень 2019 року у сумі 165,00 грн., за червень 2019 року у сумі 165,00 грн., за липень 2019 року у сумі 165,00 грн., за серпень 2019 року у сумі 165,00 грн., за вересень 2019 року у сумі 165,00 грн., за жовтень 2019 року у сумі 165,00 грн., за листопад 2019 року у сумі 165,00 грн., за грудень 2019 року у сумі 165,00 грн., за січень 2020 року у сумі 165,00 грн., за лютий 2020 року у сумі 165,00 грн., за березень 2020 року у сумі 165,00 грн., за квітень 2020 року у сумі 165,00 грн., за травень 2020 року у сумі 149,00 грн.
порушення пп.168.1.1, пп. 168.1.2 та пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України підприємством не перерераховано (не сплачено) до бюджету нараховані та утримані суми військового збору із нарахованих (виплачених) сум орендної плати у загальній сумі 22297,55 грн. в тому числі за травень 2020 року у сумі 16,00 грн., за червень 2020 року у сумі 165,00 грн., за липень 2020 року у сумі 165,00 грн., за серпень 2020 року у сумі 165,00 грн., за вересень 2020 року у сумі 165,00 грн., за жовтень 2020 року у сумі 89,03 грн., за листопад 2020 року у сумі 285,00 грн., за грудень 2020 року у сумі 225,00 грн., за січень 2021 року у сумі 225,00 грн., за лютий 2021 року у сумі 225,00 грн., за березень 2021 року у сумі 225,00 грн., за квітень 2021 року у сумі 225,00 грн., за травень 2021 року у сумі 225,00 грн., за червень 2021 року у сумі 225,00 грн., за липень 2021 року у сумі 225,00 грн., за серпень 2021 року у сумі 225,00 грн., за вересень 2021 року у сумі 225,00 грн., за жовтень 2021 року у сумі 225,00 грн., за листопад 2021 року у сумі 225,00 грн., за грудень 2021 року у сумі 225,00 грн., за січень 2022 року у сумі 225,00 грн., за лютий 2022 року у сумі 225,00 грн., за березень 2022 року у сумі 225,00 грн., за квітень 2022 року у сумі 225,00 грн., за травень 2022 року у сумі 225,00 грн., за червень 2022 року у сумі 225,00 грн., за липень 2022 року у сумі 225,00 грн., за серпень 2022 року у сумі 225,00 грн., за вересень 2022 року у сумі 225,00 грн., за жовтень 2022 року у сумі 225,00 грн., за листопад 2022 року у сумі 225,00 грн., за грудень 2022 року у сумі 225,00 грн., за січень 2023 року у сумі 225,00 грн., за лютий 2023 року у сумі 225,00 грн., за березень 2023 року у сумі 225,00 грн., за квітень 2023 року у сумі 225,00 грн., за травень 2023 року у сумі 225,00 грн., за червень 2023 року у сумі 225,00 грн., за липень 2023 року у сумі 225,00 грн., за серпень 2023 року у сумі 225,00 грн., за вересень 2023 року у сумі 225,00 грн., за жовтень 2023 року у сумі 7297,52 грн., за листопад 2023 року у сумі 300,00 грн., за грудень 2023 року у сумі 300,00 грн., за січень 2024 року у сумі 300,00 грн., за лютий 2024 року у сумі 300,00 грн., за березень 2024 року у сумі 3600,00 грн., за квітень 2024 року у сумі 3600,00 грн., за травень 2024 року у сумі 300,00 грн., за червень 2024 року у сумі 300,00 грн., за липень 2024 року у сумі 300,00 грн., за серпень 2024 року у сумі 300,00 грн., за вересень 2024 року у сумі 300,00 грн., за жовтень 2024 року у сумі 300,00 грн., за листопад 2024 року у сумі 300,00 грн., за грудень 2024 року у сумі 300,00 грн., за січень 2025 року у сумі 300,00 грн., за лютий 2025 року у сумі 300,00 грн., за березень 2025 року у сумі 300,00 грн., за квітень 2025 року у сумі 300,00 грн., за травень 2025 року у сумі 300,00 грн., за червень 2025 року у сумі 300,00 грн., за липень 2025 року у сумі 300,00 грн.
За наслідками перевірки відповідачем були винесені:
податкове повідомлення- рішення форми «Р» №0614530707 від 11.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 126447,00 гривень та штраф у розмірі 85,75 гривень;
податкове повідомлення- рішення форми «Р» №0614550707 від 11.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано збільшення податкового зобов`язання з ПДВ у розмірі 2 485 474,00 грн та штраф у розмірі 621368,50 гривень;
податкове повідомлення - рішення форми «ПН» №0614560707 від 11.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 3400,00 гривень;
податкове повідомлення - рішення форми «Д» №0613062409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 536,25 грн, пеня у розмірі 179,21 грн;
податкове повідомлення - рішення форми «Д» №0612982409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 38514,85 грн, пеня у розмірі 4576,86 грн;
податкове повідомлення - рішення форми «Д» №0613032409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 4000,00 грн, пеня у розмірі 367,11 грн;
податкове повідомлення - рішення форми «Д» №0612942409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 28201,52 грн, пеня у розмірі 4331,09 грн;
податкове повідомлення - рішення форми «ПС» №0612912409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 1020,00 грн.
З цими податковими повідомленнями-рішеннями позивач не погоджується, вважає їх протиправними, тому і звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
Як зазначено вище, позивач уважає протиправними і такими, що підлягають скасуванню:
податкове повідомлення - рішення форми «Д» №0613062409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 536,25 грн, пеня у розмірі 179,21 грн;
податкове повідомлення - рішення форми «Д» №0612982409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 38514,85 грн, пеня у розмірі 4576,86 грн;
податкове повідомлення - рішення форми «Д» №0613032409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 4000,00 грн, пеня у розмірі 367,11 грн;
податкове повідомлення - рішення форми «Д» №0612942409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 28201,52 грн, пеня у розмірі 4331,09 грн;
податкове повідомлення - рішення форми «ПС» №0612912409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 1020,00 гривень.
При цьому, позивач зазначає, що відповідач після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, всупереч ст. 129 ПК України та статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства, протиправно нарахував штрафні санкції та пеню позивачу, стосовно якого господарським судом ухвалою від 04.07.2025 (справа №904/3194/25) відкрите провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-промислова група «Формула».
Так, суд установив, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2025 у справі №904/3194/25, з-поміж іншого, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою діяльністю «Торговельно-промислова група «Формула»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до вимог ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства.
Згідно із частинами 1-3 ст.41 кодексу України з процедур банкрутства, Мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні.
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:
забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника) або перебування майна боржника, яке є предметом забезпечення, на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах;
забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;
не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;
зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;
не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів застосовується до вимог кредиторів щодо відшкодування збитків, що виникли внаслідок відмови боржника від виконання правочинів (договорів) у процедурі санації, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.
Відповідно до ч.1 ст.59 Кодексу України з процедур банкрутства з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:
господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо;
строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав;
у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;
припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;
відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;
продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом;
скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;
припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута.
З наведеного слідує, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після введення мораторію, та не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення. Мораторій на задоволення вимог кредиторів є одним із заходів, що запроваджуються з метою відновлення платоспроможності боржника, за своїм змістом мораторій є лише зупиненням виконання боржником своїх грошових зобов`язань перед кредиторами та зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), а не звільнення від останніх.
Відповідно до пп.14.1.39, 14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
У податковому повідомленні- рішенні форми «Д» №0613062409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 536,25 грн і нараховано пеню у розмірі 179,21 грн указано, що перевіркою встановлено, що в порушення пп.168.1.1 та пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, пп «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України підприємством у періоді з 01.03.2019 по 02.09.2021 несвоєчасно перераховано (із порушенням місячного терміну) до бюджету військовий збір із сум орендної плати в загальній сумі 2789 грн. 
У податковому повідомленні- рішенні форми «Д» №0612982409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 38514,85 грн і нараховано пеню у розмірі 4576,86 грн зазначено, що перевіркою встановлено, що в порушення пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України підприємством у періоді з 01.02.2020 по 05.12.2023 несвоєчасно перераховано (із порушенням місячного терміну) до бюджету військовий збір із сум орендної плати в загальній сумі 183569,81 грн. 
Із розрахунків до цих податкових повідомлень-рішень видно, що штрафні санкції і пеня нараховані з урахуванням п.52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ та Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 №2260-ІХ.
У податковому повідомленні- рішенні форми «Д» №0613032409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 4000,96 грн і нараховано пеню у розмірі 367,11 грн зазначено, що перевіркою встановлено, що в порушення пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України підприємством у періоді з 01.03.2025 по 12.08.2025 несвоєчасно перераховано (із порушенням місячного терміну) до бюджету військовий збір із сум заробітної плати працівників в загальній сумі 16003,84 грн від отримання доходів у вигляді заробітної плати. 
У податковому повідомленні- рішенні форми «Д» №0612942409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 28201,52 грн і нараховано пеню у розмірі 4331,09 грн зазначено, що перевіркою встановлено що в порушення пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України підприємством у періоді з 01.05.2024 по 12.08.2025 несвоєчасно перераховано (із порушенням місячного терміну) до бюджету податок на доходи фізичних осіб із сум заробітної плати працівників в загальній сумі 112806,09 грн від отримання доходів у вигляді заробітної плати.
У податковому повідомленні - рішенні форми «ПС» №0612912409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 1020,00 гривень, указано про порушення позивачем п.51.1 ст.51, пп «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, внаслідок несвоєчасного надання до податкового органу податкового розрахунку за 2 квартал 2023 року, період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення: 3 квартал 2023 року.
Суд зазначає, що позивач обґрунтовує позов тим, що вищенаведений мораторій, введений ухвалою господарського суду від 04.07.2025, підлягає застосуванню до штрафних санкцій, визначених спірними податковими повідомленнями-рішеннями, однак вказані твердження позивача є необґрунтованими, оскільки позивач фактично підмінює порядок застосування мораторію до штрафних санкцій.
Таким чином вказані доводи позивача є безпідставними та не можуть слугувати підставою для задоволення позовних вимог.
Враховуючи викладене, позовна заява в частині позовних вимог про визнання протиправним і таким, що підлягає скасуванню податкового повідомлення - рішення форми «ПС» №0612912409 від 10.11.2025, яким до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано штраф у розмірі 1020,00 гривень, задоволенню не підлягає.
Водночас, суд зазначає, що згідно з п.86.8. ст.86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. 
Податкове повідомлення-рішення містить:
1) суму та підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або суму та підставу для зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або збільшення/зменшення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, та посилання на норми цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до яких здійснено їх розрахунок;
2) попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної (у випадках, передбачених цим Кодексом);
3) граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності та/або реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної;
4) попередження про наслідки невиконання податкового повідомлення-рішення в установлений строк;
5) граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.
У податковому повідомленні-рішенні зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних фінансових санкцій (п.п.58.1.1. п.58.1. ст.58 Податкового кодексу України).
Такі ж вимоги до складання податкових повідомлень-рішень містить і Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджений наказом від 28.12.2015 №1204.
Зокрема, у цьому Порядку вказано, що у податковому повідомленні-рішенні зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), штрафних фінансових санкцій та пені (розрахунок пені додається у разі складання податкових повідомлень-рішень за формами «Р» (крім пені відповідно до статті 129 глави 12 розділу II Кодексу), «Д» (крім пені за заниження податковим агентом податкового зобов`язання при нарахуванні (виплаті) оподаткованого доходу на користь нерезидентів відповідно до статті 129 глави 12 розділу II Кодексу) та «С»).
Відповідно до п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України;
штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п.14.1.265.);
пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (14.1.162).
Згідно із п.п.125-1.1., 125-1.2. ст.125-1 Податкового кодексу України, ненарахування та/або неутримання, та/або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом III цього Кодексу, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
125-1.2. Ті самі дії, вчинені умисно, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення позовної заяви.
Дослідивши розрахунок штрафних санкцій і пені до податкових повідомлень-рішень форми «Д» №0613062409, №0612982409, №0613032409 і №0612942409, суд зазначає, що у розрахунках до податкових повідомлень-рішень №0613062409, №0612982409 є посилання на п.п.125-1 ст.125-1 Податкового кодексу України, але розрахунок не містить показника розміру відсотку, який був застосований при розрахунку штрафу.
Розрахунки до податкових повідомлень-рішень №0613032409 і №0612942409 такого посилання не містять, як не містять і інформацію про розмір відсотку, що був застосований при розрахунку штрафу.
До того ж, ані в акті перевірки, ані у податкових повідомленнях-рішеннях відповідач не наводить обставин, які б характеризували дії позивача як умисні.
З цих розрахунків також не можливо встановити розмір відсотку, який був застосований при розрахунку пені. 
У розрахунках є інформація про дату перерахування збору і ПДФО, але відсутні дані щодо періоду нарахування пені. 
Враховуючи викладене, суд робить висновок про те, що прийняті у цій справі податкові повідомлення-рішення №0613062409, №0612982409, №0613032409 і №0612942409 не відповідають критерію обґрунтованості, тому ці рішення є протиправним і такими, що підлягають скасуванню.
Щодо податкового повідомлення - рішення форми «Р» №0614550707 від 11.11.2025 і податкового повідомлення - рішення форми «Р» №0614530707 від 11.11.2025, суд зазначає, що податковим повідомленням - рішенням форми «Р» №0614550707 від 11.11.2025 до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» застосовано збільшення податкового зобов`язання з ПДВ у розмірі 2 485 474,00 грн та штраф у розмірі 621368,50 гривень.
У розрахунку до цього податкового повідомлення-рішення вказано, що загальна сума збільшення податкового зобов`язання складає: за звітний (податковий) період грудень 2019 року – 8139 грн; за звітний (податковий) період січень 2020 року – 34337 грн; за звітний (податковий) період грудень 2024 року – 2442998 грн, всього – 2485474 грн; штрафні (фінансові) санкції – 621368,50 грн.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Визначення господарської діяльності відображене в підпункті 14.1.36 пункту 14.1. статті 14 ПК України, відповідно до якого це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до підпункту 14.1.231 п.14. ст.14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
За змістом підпункту 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені у статті 200 вказаного Кодексу.
Відповідно до пунктів 200.1.-200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
За змістом пункту 198.1. статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту, відповідно до пункту 198.2. статті 198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з пунктом 198.3. статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.5 статті 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Згідно з пунктом 198.6. статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін(пункт201.1. статті 201 ПК України).
Згідно з пунктом 201.4. статті 201 Податкового кодексу України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 ПК України).
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (абзаци 1 та 2 пункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України).
За таких обставин, з фактом реєстрації контрагентами (продавцями товарів/послуг) податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у покупця таких товарів (послуг) виникає право на включення сум ПДВ до складу податкового кредиту.
Так, в акті перевірки (стор.10-11 Акту, пп.3.1.3.1 розділу ІІІ Акту) відповідач зазначив, що за період з 01.01.2019 по 31.07.2025 ТОВ «ТПГ «Формула» у рядку 4.1 «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до п.198.5 статті 198 та п.199.1 статті 199 Податкового кодексу України за операціями, що оподатковуються за: основною ставкою» податкових декларацій з податку на додану вартість задекларовано податкові зобов`язання в загальній сумі 864008 грн.
Перевіркою ТОВ «ТПГ «Формула» показників, які підлягають декларуванню у рядку 4.1 «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до п.198.5 статті 198 та п.199.1 статті 199 Податкового кодексу України за операціями, що оподатковуються за: основною ставкою» податкових декларацій з податку на додану вартість за період з 01.01.2019 по 31.07.2025 встановлено їх заниження всього у сумі 2442998 грн, в тому числі за грудень 2024 року у сумі 2442998 грн.
При порівнянні обсягів списаної сировини на виробництво трубної продукції на протязі 2024 року з обсягами сировини, яка фактично була використана у виробництві, перевіркою встановлено значну кількість сировини, яка у виробництві не була використана, а була списана. Вартість списаної сировини у 4 кварталі 2024 року становить 12214988 грн.
Згідно наданих до перевірки актів списання сировини, як невикористаної у господарській діяльності, у відповідності до пп. г) п.198.5 ст.198 ПКУ ТОВ «ТПГ «Формула» у цьому випадку мало здійснити нарахування податкових зобов`язань у сумі 2442998 грн) (12214988 х 20%).
Отже, в порушення п.189.1 ст.189, пп. г) п.198.5 ст.198 ПКУ ТОВ «ТПГ «Формула» в період з 01.01.2019 по 31.07.2025 не нараховувало податкові зобов`язання з ПДВ з вартості використаної поза межами господарської діяльності сировини, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість, які підлягали декларуванню в рядку 4.1 податкових декларацій з податку на додану вартість, всього у сумі 2442998 грн, в тому числі за грудень 2024 року у сумі 2442998 грн.
Так, до матеріалів справи приєднані акти списання від 31.03.2023, від 29.03.2023, від 30.11.2023, від 30.04.2024, від 31.05.2024, від 31.12.2024, від 31.03.2021, від 31.08.2021, від 30.11.2021, від 30.12.2021.
Згідно із цими актами, підлягає списанню та вилученню з обліку поліетилен.
Суд зазначає про пов`язаність списаної сировини (поліетилену) із господарською діяльністю позивача, оскільки основним видом економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-промислова група «Формула» є виробництво плит, листів, труб і профілів із пластмас, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (Т.2 а.с.190-198).
У свою чергу з матеріалів перевірки не можливо встановити, з яких саме актів списання сировини, і яка саме сировина не була використана у господарській діяльності позивача.
Не наведено в акті перевірки і відомостей про те, в яких актах списання сировини вказана вартість списаної сировини у загальній сумі 12214988 грн, з якої позивач повинен був задекларувати і сплатити податок на додану вартість у розмірі 2442998 грн.
Так, в акті вказано, що вартість списаної сировини у 4 кварталі 2024 року становить 12214998 грн, тоді як, в цьому ж акті порівнюються обсяги списаної сировини на виробництво трубної продукції з обсягами сировини, яка фактично була використана у виробництві, за весь 2024 рік. У підсумку ж, як в акті перевірки, так і в податковому повідомленні-рішенні донарахування податку на додану вартість у розмірі 2442998 грн відбулось не за весь 2024 рік або за 4 квартал 2024 року, а за грудень 2024 року.
Таким чином, є незрозумілим, за який період контролюючим органом здійснювалось порівняння обсягів сировини, за наслідком якого був донарахований податок на додану вартість у розмірі 2442998 грн.
Щодо інших донарахованих відповідачем сум податку на додану вартість за звітний (податковий) період грудень 2019 року – 8139 грн та звітний (податковий) період січень 2020 року – 34337 грн, в акті перевірки (стор. 14 Акту) вказано, що перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2019 по 31.07.2025 встановлено порушення п.189.1 ст.189, пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, п.198.3, пп. г) п.198.5 ст.198 ПКУ, що призвело до заниження ПДВ всього у сумі 2485474 грн, в тому числі, за грудень 2019 року у сумі 8139 грн, січень 2020 року у сумі 34337 грн, за грудень 2024 року у сумі 2442998 грн, у результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в пп.3.1.3.1 та пп.3.1.3.2 розділу ІІІ акта перевірки.
Зведені дані щодо задекларованих платником податків та встановлених у процесі проведення перевірки сум податкових зобов`язань, податкового кредиту, податку на додану вартість за період з 01.01.2019 по 31.07.2025 наведено в додатку 12 до акта перевірки.
Так, пп.3.1.3.1 розділу ІІІ акту перевірки наведені висновки щодо декларування податку на додану вартість у розмірі 2442998 грн, які судом вже були дослідженні.
Щодо висновків пп.3.1.3.2 розділу ІІІ акту перевірки, суд зазначає, що ці висновки стосуються податкового кредиту.
У цьому підпункті контролюючий орган зазначив таке.
За період з 01.01.2019 по 31.07.2025 ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 33 595 784 гривень.
Перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за період з 01.01.2019 по 31.07.2025 встановлено його завищення у загальній сумі 42 476 грн.
Перевіркою достовірності відображених показників у поданих податкових деклараціях з податку на додану вартість (рядки 10.1 - 16.3) за період з 01.01.2019 по 31.07.2025 встановлено: 
1) За період з 01.01.2019 по 31.07.2025 ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» у рядку 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України: з основною ставкою» податкових декларацій з податку на додану вартість задекларовано податковий кредит в загальній сумі 33 274 656 грн.
Перевіркою ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» у визначенні показників, які підлягають декларуванню у рядку 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України: з основною ставкою» податкових декларацій з податку на додану вартість за період з 01.01.2019 по 31.07.2025 встановлено завищення податкового кредиту у сумі 42 476 грн. з рахунок наступного:
У відповідності до пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПКУ безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:
а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Згідно ст.257 Цивільного кодексу України загальний строк позовної давності становить три роки.
У відповідності до п. 192.1 ст. 192 ПКУ якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Розрахунок коригування до податкової накладної не може бути зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування.
Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:
постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;
отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.
Згідно пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 ПКУ якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку постачальника, то
а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок:
б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.
Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.
В ході перевірки встановлено наявність у ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» кредиторської заборгованості перед ТОВ «Вадзаари» (код ЄДРПОУ 33808430), яке припинило діяльність в процесі ліквідації, з 30.03.2014, не підтверджує наявність даної заборгованості у своїх звітах. Відсутній правонаступник, який би міг вимагати сплату цієї заборгованості. 
Сума заборгованості становить 254 857,00 грн., в т.ч. ПДВ 42 476,17 грн. 
Так як, у 2019 році по зазначеній кредиторській заборгованості минув строк позовної давності, вона мала бути списаною.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст.193 Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг: придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Товари/послуги, які отримані платником податку на додану вартість та не оплачені протягом терміну позовної давності, вважаються безоплатно отриманими, оскільки відсутній факт їх придбання, як це передбачено у п. 198.3 ст. 198 ПКУ, а тому право на податковий кредит щодо таких товарів/послуг у платника податку відсутнє.
При цьому у розумінні пп. 14.1.257 п.14.1 ст. 14 ПКУ сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності, є безповоротною фінансовою допомогою.
Враховуючи викладене, якщо платник податку при придбанні товарів/послуг на підставі отриманої податкової накладної сформував податковий кредит, але такі товари/послуги не були оплачені протягом терміну позовної давності, то в податковому періоді, в якому відбувається списання кредиторської заборгованості, платнику податку необхідно відкоригувати суму податкового кредиту. При цьому коригування податкового кредиту у вказаному випадку здійснюється на підставі бухгалтерської довідки.
Зважаючи на те, що ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» в порушення пп. 14.1.257 п. 14.1 ст.14, п. 198.3 ст. 198 ПКУ не здійснило коригування податкового кредиту за грудень 2019 року, встановлено його завищення у сумі 42476 грн.
Дослідивши наведені вище доводи акту перевірки, суд зазначає про те, що з цих висновків не можливо встановити походження донарахованих відповідачем сум податку на додану вартість за звітний (податковий) період грудень 2019 року – 8139 грн та звітний (податковий) період січень 2020 року – 34337 грн, як і відсутня можливість перевірити правильність донарахування цих сум.
Окремо суд зазначає, що Додаток 12 до Акту перевірки, на який посилається відповідач, стосується даних щодо задекларованих податків платником ТОВ «Торгівельний будинок «М`ясна весна», а не ТОВ «ТПГ «Формула», яке є позивачем у цій справі.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення позовної заяви.
Враховуючи викладене, податкове повідомлення - рішення форми «Р» №0614550707 від 11.11.2025 не відповідає критерію обґрунтованості, а тому є протиправним і таким, що підлягає скасуванню в частині податкового зобов`язання у сумі 2485474,00 грн.
Щодо податкового повідомлення - рішення форми «Р» №0614530707 від 11.11.2025 до ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА», яким застосовано збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 126447,00 гривень та штраф у розмірі 85,75 гривень, суд зазначає таке.
У розрахунку до цього податкового повідомлення рішення вказано, що загальна сума збільшеного податкового зобов`язання складає: за звітний (податковий) період 2019 рік – 126104 грн; за звітний (податковий) період 2023 рік – 343 грн, всього – 126447 грн сума штрафної (фінансової санкції) 85,75 грн.
Відповідно до абзаців першого та другого пункту 44.1 статті 44 ПК України (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та / або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування (податок на прибуток підприємств) є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
У підпункті 3.1.1.1 пункту 3.1.1 Акту перевірки контролюючим органом викладені висновки за результатами перевірки декларування та сплати позивачем податку на прибуток.
Так, відповідач, з-поміж іншого, зазначив, що за період з 01.01.2019 по 31.12.2024 ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» задекларовано в рядку 01 декларації (й) «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків). визначений за правилами бухгалтерського обліку» у сумі 250 405 058 грн. 
Перевіркою відображених у рядку 01 декларації(й) «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» показників за період з 01.01.2019 по 31.12.2024 встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення операції з продажу готової продукції власного виробництва (труби поліетиленові в асортименті), виробничих запасів, послуг оренди обладнання, тощо.
Перевіркою повноти визначення задекларованих ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» показників у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.01.2019 по 31.12.2024 встановлено їх заниження у загальній сумі 1491 620 грн., в тому числі за 2019 рік у сумі 700 576 грн. (421 719 + 278 857), за 2023 рік у сумі 1 908 грн., за 2024 рік у сумі 789 136 грн., за рахунок наступного.
Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття в фінансовій звітності викладені в П(С)БО 15 «Дохід».
У відповідності до пп. 14.1.11 п.14.1 ст.14 ПКУ безнадійна заборгованість заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:
а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності ...
Згідно пп. 14.1.257 п. 14.1 ст.14 ПКУ безповоротна фінансова допомога це... сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності...
Згідно п.5 П(С)БО 11 «Зобов`язання» зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.
Пунктом 5 П(С)БО 15 «Дохід» зазначено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Відповідно пункту 15 П(С)БО 15 «Дохід» визначений дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не коригується на величину пов`язаної з ним сумнівної та безнадійної дебіторської заборгованості. Сума такої заборгованості визнається витратами підприємства згідно з Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість». Доходом визнається сума зобов`язання, яке не підлягає погашенню.
За 2019 півріччя 2025 роки ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» до контролюючого органу було подано Звіти про фінансові результати (Звіті про сукупний дохід).
В ході перевірки встановлено наявність у ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» згідно бухгалтерського рахунку 632 «Розрахунок з іноземними постачальниками» станом на початок та кінець перевіряємого періоду простроченої кредиторської заборгованості по взаємовідносинам з постачальником ZCICINTERNATIONAL LIMITED (Китай), від якого були отримані але не оплачені ТМЦ (алюмінієва стрічка, кольоровий поліетилен для труб), у загальній сумі 421 718,66 грн.\
З постачальником ZCICINTERNATIONAL LIMITED (Китай) ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» був укладений Договір купівлі-продажу від 24.01.2011 NZCIC101005-1 про постачання сировини для виробництва полімерних труб з терміном дії до 31.12.2011.
На підставі Додатку №3 від 18.03.2011 до Договору купівлі-продажу від 24.01.2011 NZCIC101005-1 оплату Товару, отриманого на підставі даного контракту відстрочено строком на 1 рік.
Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальний строк позовної давності становить три роки.
Строк позовної давності щодо договорів з нерезидентами встановлюється Конвенцією ООН про позовну давність у міжнародній купівлі-продажу товарів і становить чотири роки.
Таким чином, починаючи з 24.01.2016 зазначена заборгованість є простроченою.
При цьому, дана сума кредиторської заборгованості не була списана підприємством по бухгалтерському обліку та не відображена в податковому обліку.
Отже, в порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, з урахуванням підпунктів 14.1.11, 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПКУ, статті 257 ЦКУ, пункту 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», пунктів 5, 15 П(С) БО 15 «Дохід», ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» до складу доходів не включено суму наявної в бухгалтерському обліку кредиторської заборгованості, яка є безнадійною внаслідок закінчення терміну позовної давності щодо її стягнення, у сумі 421719 грн. у 2019 році.
Крім того, документальною перевіркою встановлено, що у ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» станом на дату проведення перевірки рахується кредиторська заборгованість перед кредиторами, яка значиться у Товариства та підтверджена кредиторами. Однак, в ході перевірки було встановлено, що серед кредиторів наявні і ті, які вже ліквідовані або припинили діяльність та не підтверджують наявність даної заборгованості перед ними у своїх звітах.
До цих кредиторів відносяться наступні: ТОВ «Вадзаари» - всього 254857,00 грн, в т.ч. ПДВ 42476,17 грн; ТОВ «Вадзаари» - всього 24000,00 грн; Фермерське господарство «Ітог» - всього 789136,14 грн, в т.ч. ПДВ 131522,69 грн; ФОП ОСОБА_1 – всього 1907,71 грн, в т.ч ПДВ 317,95 грн. Разом 1069900,85 грн.
ТОВ «Вадзаари» (код ЄДРПОУ 33808430), заборгованість рахується у загальній сумі 278 857 грн., з яких на бухгалтерському рахунку 631 у сумі 254 857 грн., на бухгалтерському рахунку 685 у сумі 24 000 грн.
ТОВ «Вадзаари» з 21.01.2014 знаходиться у стані припинення, має стан 28- направлені заперечення проти ліквідації. Останні звіти до контролюючого органу підприємством подані у грудні 2013 року. Більше платник не звітував, що свідчить про відсутність показників до декларування. Свідоцтво платника ПДВ анульовано контролюючим органом 11.02.2015. причина анулювання відсутність поставок та ненадання декларацій. Отже, на підставі вищевикладеного, кредиторську заборгованість Товариства перед ТОВ «Вадзаари» слід вважати безнадійною внаслідок закінчення терміну позовної давності щодо її стягнення, у сумі 278 857 грн. (254 857 + 24 000) в 2019 році.
ФОП ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ), з 13.06.2023 знаходиться у стані припинення, заборгованість рахується на бухгалтерському рахунку 361 у загальній сумі 1 907,71 грн. Стан платника 12. Останні звіти до контролюючого органу підприємством подані у червні 2023 року. Банківські рахунки ФОП закрито в липні 2023 року. Отже, на підставі вищевикладеного, кредиторську заборгованість Товариства перед ФОП ОСОБА_1 слід вважати безнадійною внаслідок ліквідації кредитора, у сумі 1 907,71 грн. в 2023 році.
ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «ТОГ» (код ЄДРПОУ 20492904), заборгованість рахується на бухгалтерському рахунку 361 у загальній сумі 789 136,14 грн. Стан у платника 0. Основний вид діяльності ФГ «ІТОГ»- 01.11-ВИРОЩУВАННЯ ЗЕРНОВИХ КУЛЬТУР (КРІМ РИСУ), БОБОВИХ КУЛЬТУР І НАСІННЯ ОЛІЙНИХ КУЛЬТУР. Податкова адреса господарств підприємства: ЗАПОРІЗЬКА ОБЛ. МИХАЙЛІВСЬКИЙ РАЙОН, С. БРАТСЬКЕ, БУД. 26. Дана територія з 2022 року знаходиться під окупацією росії. Остання декларація з податку на додану вартість платником до контролюючого органу надана за січень 2022 року, відомості про нарахування заробітної плати за 1 квартал 2022 року. Повідомлення щодо неможливості виконання податкового обов`язку у відповідності до вимог п.69 прим. 1 ПКУ платником не подано. Отже, на підставі вищевикладеного, кредиторську заборгованість Товариства перед ФГ «ІТОГ» також слід вважати безнадійною у сумі 789 136,14 грн. в 2024 році.
Відповідно до п. 15 П(С)БО 15 «Дохід», п.5 ПСБО 11: Доходом визнається сума зобов`язання, яке не підлягає погашенню; якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.
Таким чином, в порушення пп. 134.1.1. п.134.1 ст. 134 ПКУ, п.15 П(С) БО 15 «Дохід», п.5 ПСБО 11 «Зобов`язання», загальна сума заниження ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» суми доходів становить 1069 901 грн., в тому числі за 2019 рік у сумі 278 857 грн., за 2023 рік у сумі 1908 грн., за 2024 рік у сумі 789 136 грн.
Перевіркою повноти декларування ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» показників рядка 02 Декларації «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності», встановлено заниження фінансового результату до оподаткування у загальній сумі 702 464 грн., в тому числі за 2019 рік у сумі 700 576 грн., за 2023 рік у сумі 1 908 грн.
Так, в ході проведення перевірки встановлено:
заниження доходу на загальну суму 1 491 620 грн., в тому числі за 2019 рік у сумі 700 576 грн., за 2023 рік у сумі 1 908 грн., за 2024 рік у сумі 789 136 грн. (описано в абзаці 1 даного розділу), суму витрат за даними бухгалтерського обліку, наданого до перевірки, занижена за 2024 рік у сумі 789 136 грн. внаслідок того, що по декларації з податку на прибуток платником фінансовий результат відображений в сумі іншій, ніж у фінансовій звітності та бухгалтерському обліку.
Так, у відповідності до фінзвітів за період, який перевірявся, фінансовий результат до оподаткування становив (-) 25 915 760 грн., в т.ч. за 2019 рік у сумі 1 132 000 грн., за 2020 рік у сумі (-) 18 938 000 грн., за 2021 рік у сумі 4 490 000 грн., за 2022 рік у сумі (-) 24 235 000 грн., за 2023 рік у сумі 24 947 000 грн., за 2024 рік у сумі (-) 13 311 760 грн.
В деклараціях з податку на прибуток за цей період в рядку 02 Декларації «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності» мав наступний вигляд: загальна сума 4 602 564 грн., в т.ч. за 2019 рік у сумі 1 131 383 грн., за 2020 рік у сумі (-) 1 761 541 грн., за 2021 рік у сумі 4 490 507 грн., за 2022 рік у сумі (-) 24 189 777 грн., за 2023 рік у сумі 24 948 101 грн., за 2024 рік у сумі (-) 16 109 грн.
Відхилення виникли внаслідок округлень та самостійного коригування підприємством фінансового результату до оподаткування по декларації з податку на прибуток у бік зменшення його від`ємного значення у деяких періодах, а саме: за 2020 рік у сумі 17 176 459 грн., за 2022 рік у сумі 45 430 грн., за 2023 рік у сумі 1 209 грн., за 2024 рік у сумі 12 506 514 грн.
Враховуючі вищезазначене ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» фінансовий результат до оподаткування було занижено на 702 464 грн., в тому числі за 2019 рік у сумі 700 576 грн., за 2023 рік у сумі 1 908 грн.
3.1.1.2 Висновок щодо повноти декларування та своєчасності сплати податку на прибуток.
За період з 01.01.2019 по 19.08.2025 ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» задекларовано податок на прибуток у сумі 2 602 428 грн.
Згідно п.135.1 ст. 135 ПКУ базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Пунктом 136.1. статті 136 ПКУ визначено, що базова (основна) ставка податку на прибуток становить 18 відсотків. У відповідності до п. 137.1 ст.137 ПКУ податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.
Перевіркою повноти визначення податку на прибуток встановлено, що в порушення підпунктів 14.1.11, 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПКУ, статті 257 ЦКУ, пункту 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», пунктів 5, 15 П(С)БО 15 «Дохід», п.44.1 ст. 44, пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПКУ, ТОВ «ТПГ «ФОРМУЛА» занизило податок на прибуток на загальну суму 126 447 грн., в тому числі за 2019 рік у сумі 126 104 грн., за 2023 рік у сумі 343 грн., за рахунок порушень, детально описаних в пп.3.1.1.1. п.3.1.1. розділу III акта перевірки.
Суд зазначає, що розрахунок до податкового повідомлення-рішення №0614530707 від 11.11.2025, яким донараховано податок на додану вартість, також містить дані про донарахування позивачеві податку на прибуток за 2019 рік у сумі 126104 грн. При цьому, у розрахунку вказано, що в ході перевірки встановлено податкові зобов`язання за звітний податковий період 2019 рік у розмірі 1671338 грн, задекларовано платником податків податкові зобов`язання за звітний податковий період у 2019 році 1545234 грн, загальна сума збільшення податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням становить 126104 грн.
Водночас, Акт перевірки та додатки до нього не містять висновків щодо встановлених перевіркою податкових зобов`язань за звітний податковий період 2019 рік у розмірі 1671338 грн і задекларованих платником податків податкові зобов`язань за звітний податковий період у 2019 році 1545234 грн.
Натомість, за наведеними вище висновками Акту перевірки, за 2019 рік установлено заниження задекларованих показників у рядку 01 Декларації «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням прямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» у сумі 700576 грн (421719 + 278857) (Стор.5 Акту перевірки).
Сума заниження позивачем доходів за 2019 рік становить 278136 грн (стор.7 Акту перевірки).
А у висновку щодо повноти декларування та своєчасності сплати податку на прибуток (стор.8, 9 Акту перевірки) вказано, що позивач занизив податок на прибуток за 2019 рік у сумі 126104 грн. Проте, у цьому висновку не зазначено, з яких розрахунків була установлена сума 126104 грн.
Не містить розрахунок і показник, з якого контролюючим органом була вирахувана сума податку на прибуток за 2023 рік у розмірі 343,00 грн.
З наведеного вище, суд робить висновок про те, що висновки акту не відповідають складеному розрахунку до податкового повідомлення-рішення №0614530707 від 11.11.2025, яким позивачеві донараховано податок на додану вартість.
Суд враховує, що Додаток 7 до Акту перевірки, разом із цим актом та іншими складеними контролюючим органом під час перевірки додатками, становлять матеріали перевірки, тому розрахунки донарахованих контролюючим органом податкових зобов`язань мають узгоджуватись із сумами, які вказані в акті перевірки і складених додатках.
Поряд із цим, надані відповідачем письмові пояснення, які стосуються розрахунку донарахованих сум податку на прибуток із посиланням на суми, які вказані у Додатку 7 до Акту перевірки, не відповідають висновкам, наведеним в Акті перевірки.
Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача, наведені у письмових поясненнях, які стосуються розрахунку донарахованих сум податку на прибуток.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення позовної заяви.
Таким чином, податкове повідомлення - рішення форми №0614530707 від 11.11.2025 не відповідає критерію обґрунтованості, а тому є протиправним і таким, що підлягає скасуванню в частині податкового зобов`язання у сумі 126447 грн.
Відповідно до п.123.1. ст.123 Податкового кодексу України, вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, 
- тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Згідно з п.123.2. ст.123 Податкового кодексу України, діяння, передбачені пунктом 123.1 (крім діянь, передбачених пунктом 123.2-1) цієї статті, вчинені умисно, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Як видно із податкових повідомлень-рішень №0614530707 від 11.11.2025 і №0614550707 від 11.11.2025 і розрахунку до них, відповідач нарахував позивачу суму штрафних санкцій на підставі п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України.
Оскільки, вказані податкові повідомлення-рішення були скасовані на суму основного зобов`язання, вони підлягають скасуванню і на суму штрафних (фінансових санкцій).
Таким чином податкові повідомлення-рішення №0614530707 від 11.11.2025 і №0614550707 від 11.11.2025 є протиправними і підлягають скасуванню у повному обсязі.
Щодо нарахування штрафних санкцій у розмірі 3400 грн відповідно до податкового повідомлення-рішення від 11.11.2025 №0614560707 за не складення та/або не здійснення реєстрації податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ по умовному продажу у розмірі 2442998 грн, суд зазначає, що штрафні санкції були нараховані відповідно до п.120-1.2. ст.102 Податкового кодексу України, згідно з яким, у разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.
Оскільки суд дійшов висновку про протиправність висновків контролюючого органу в частині скасування податкового повідомлення-рішення №0614550707 від 11.11.2025, згідно із яким, позивачу було донараховано податок на додану вартість у розмірі 2442998,00 грн, не підлягають застосуванню і штрафні санкції у розмірі 3400,00 грн за не реєстрацію позивачем податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 11.11.2025 №0614560707 про застосування штрафних санкцій в розмірі 3400,00 грн є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд указує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позовна заява є такою, що підлягає задоволенню частково.
З огляду на положення ст.139 КАС України, а також часткове задоволення позовної заяви, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у розмірі 24216,55 грн.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-промислова група «Формула» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача, - розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-промислова група «Формула» Талан Ростислав Григорович про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.
Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області: 
№0614530707 від 11.11.2025, 
№0614550707 від 11.11.2025,
№0614560707 від 11.11.2025,
№0613062409 від 10.11.2025,
№0612982409 від 10.11.2025,
№0613032409 від 10.11.2025,
№0612942409 від 10.11.2025.
В іншій частині позовних вимог, у їх задоволенні відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-промислова група «Формула» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 24 216 (двадцять чотири тисячі двісті шістнадцять) грн 55 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговельно-промислова група «Формула».
Третя особа: розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-промислова група «Формула» Талан Ростислав Григорович.
Відповідач: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
Рішення складено 24.07.2026. 
Суддя Н.В. Кучугурна