УХВАЛА
8 вересня 2026 року
м. Київ 
справа № 990/233/25
провадження № 11-145заі26
Суддя Великої Палати Верховного Суду Мартинюк Н. М., в порядку підготовки до апеляційного розгляду справи№ 990/233/25 за позовом ОСОБА_1  до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя про визнання протиправним і скасування рішень, провадження у якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Степанов Євген Віталійович, на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2026 року,
УСТАНОВИЛА:
У травні 2025 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції надійшов позов ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя, у якому вона просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 15 січня 2024 року №3/ко-24 «Про дослідження досьє та проведення співбесіди в межах кваліфікаційного оцінювання судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді»;
- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 10 квітня 2025 року №773/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України»;
- зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів Україниповторно провести співбесіду з суддею Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1.
Рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2026 року в задоволені позову відмовлено.
ОСОБА_1 через свого представника - адвокатаСтепанова Є. В. звернулася до Великої Палати Верховного Суду із апеляційною скаргою, за змістом якої просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.
Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 16 квітня 2026 року відкрила провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Степанов Є. В., на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2026 року.
Відповідно до пунктів 4, 6 частини першої статті 306 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя-доповідач в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду: пропонує учасникам справи подати нові докази, на які вони посилаються, або витребовує їх за клопотанням особи, яка подала апеляційну скаргу, або з власної ініціативи; за клопотанням учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача; вирішує інші письмово заявлені клопотання учасників справ.
Згідно із частиною другою статті 306 КАС України усі судові рішення, ухвалені суддею-доповідачем під час підготовки справи до апеляційного розгляду, викладаються у формі ухвали.
Підготовчі дії, визначені пунктами 4 - 6 частини першої цієї статті, вчиняються з дотриманням прав усіх учасників справи подати свої міркування або заперечення щодо їх вчинення, якщо інше не передбачено цим Кодексом (частина третя статті 306 КАС України).
Як видно з матеріалів справи, в апеляційній скарзі представник позивачки заявив клопотання про витребування у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вулиця Небесної Сотні, 3, м. Черкаси, 18002) інформацію про те, чи реєструвався шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Порушуючи питання щодо витребування означеного доказу, представник зазначає, що оскаржуване рішення Вищої ради правосуддя ґрунтується, зокрема, на зверненнях колишнього чоловіка позивачки ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя, Державного бюро розслідувань та Національного агентства з питань запобігання корупції, у яких містилися твердження про можливе внесення суддею ОСОБА_1 недостовірних відомостей до декларації, незаконне набуття земельної ділянки та інші обставини, що були враховані Вищою радою правосуддя під час ухвалення рішення про звільнення судді ОСОБА_1 . Водночас після ухвалення цього рішення позивачці стали відомі нові обставини, які, на її думку, можуть свідчити про особисту заінтересованість ОСОБА_2 та колишньої помічниці судді ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у її звільненні, зокрема про укладення між ними шлюбу. Представник зазначає, що самостійно отримати офіційне підтвердження цього факту неможливо, оскільки орган державної реєстрації актів цивільного стану відмовив у наданні відповідної інформації на адвокатський запит. У зв`язку з цим просить суд витребувати відомості щодо державної реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вважаючи, що ці докази мають істотне значення для встановлення мотивів подання заяв до Вищої ради правосуддя, Державного бюро розслідувань та Національного агентства з питань запобігання корупції, оцінки їх достовірності та повного з`ясування обставин, які передували ухваленню спірного рішення. 
Ухвалою судді Великої Палати Верховного Суду від 16 липня 2026 року встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з моменту отримання даної ухвали для подання своїх міркувань та заперечень щодо клопотання представника позивачки про витребування доказів у цій справі.
22 липня 2026 року від Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради правосуддя надійшли заперечення щодо задоволення клопотання представника позивача, покликаючись на його невмотивованість.
На обґрунтування своїх заперечень Вища кваліфікаційна комісія суддів України зауважила, що інформація, про витребування якої просить ОСОБА_1 , не стосується предмета доказування у цій справі. Доказів того, що відмова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у задоволенні цього клопотання перешкодила всебічному та повному з`ясуванню обставин справи, призвела до неправильного застосування норм матеріального права та/або вплинула на законність та обґрунтованість ухваленого у цій справі рішенні, представник не навів.
Вища рада правосуддя також просила відмовити у задоволенні клопотання адвоката про витребування доказів з мотивів, що аналогічне клопотання вже було предметом розгляду судом першої інстанції та відхилене, а представник позивачки не навів нових обставин, які б давали підстави для повторного розгляду цього питання. Крім того, запитувана інформація не стосується предмета доказування у справі та не може вплинути на оцінку законності оскаржуваних рішень.
Вирішуючи клопотання про витребування доказів, суддя-доповідачка виходить з наступного.
До основних засад (принципів) адміністративного судочинства, згідно з пунктами 4, 5, 9 частини третьої статті 2 КАС України, належать, зокрема: змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; обов`язковість судового рішення; неприпустимість зловживання процесуальними правами.
За правилами частин першої, четвертої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Відповідно до приписів частин першої, четвертої та шостої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).
Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (частина друга статті 72 КАС України).
За змістом статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За частиною першою статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другійта третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (частина друга статті 80 КАС України).
Як уже йшлося вище, представник наполягає на витребуванні інформації про те, чи реєструвався шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , мотивуючи, що подання колишнім чоловіком позивачки заяв до Вищої ради правосуддя, Державного бюро розслідувань та Національного агентства з питань запобігання корупції зумовлена неприязним його ставленням до ОСОБА_1 , а також можливою зацікавленістю в звільненні судді за результатом кваліфікаційного оцінювання як зі сторони ОСОБА_2 , так і зі сторони колишньої помічниці позивачки - ОСОБА_3 .
У цій справі предметом оскарження є перевірка законності рішень Вищої кваліфікаційної комісії суддів Українивід 15 січня 2024 року № 3/ко-24 та Вищої ради правосуддя від 10 квітня 2025 року № 773/0/15-25.
Водночас відомості щодо державної реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не стосуються обставин, покладених в основу оскаржуваних рішень, та не можуть підтвердити чи спростувати їх правомірність. Припущення представника позивачки щодо можливої особистої заінтересованості зазначених осіб саме по собі не свідчить про належність запитуваного доказу до предмета доказування у цій справі.
Так, аналогічне клопотання представник позивачки заявляв під час розгляду справи Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду. Цей суд відмовив у його задоволенні з мотивів, що відомості, які адвокат просив витребувати, не стосуються предмета доказування у цій справі.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують такого висновку та не обґрунтовують, які саме обставини, що мають значення для перевірки законності оскаржуваних рішень, можуть бути встановлені на підставі запитуваних відомостей.
З огляду на наведене, суддя-доповідачка вважає, що зазначене клопотання представника позивачки є необґрунтованим та таким, що не може бути задоволене.
Керуючись статтями 248, 306, 308 КАС України, суддя Великої Палати Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Відмовити у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Степанов Євген Віталійович,про витребування доказів у справі № 990/233/25.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя Н. М. Мартинюк