Справа № 761/28277/26
Провадження №1-кп/761/4211/2026

В И Р О К 
іменем України

10 серпня 2026 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді      ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання   ОСОБА_2 
обвинуваченого      ОСОБА_3 
прокурора       ОСОБА_4 
захисника       ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №42026102100000049, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2026 року, за обвинуваченням: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Звенигородського району, Черкаської обл., громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Так, не пізніше початку березня 2026 року, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про дію воєнного стану та окремих обмежень на території України, пов`язаних з вторгненням російської федерації, вирішив вчинити умисні кримінальні правопорушення з корисливих мотивів, поєднані з вимаганням, спрямовані на отримання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, для працевлаштування на роботу військовозобов`язаних осіб, які підлягають призову, до підприємств, які мають статус критичних, та як наслідок бронювання вищезазначеної категорії осіб, що буде підставою для відстрочки під час дії мобілізації на території України.
На виконання вказаного умислу, не пізніше початку березня 2026 року, ОСОБА_3 вступив у злочинну змову з службовими особами районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою вчинення умисного корупційного кримінального правопорушення.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше початку березня 2026 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підлягає призову під час дії мобілізації, разом з наглядно знайомим, приїхали до станції метрополітену «Сирець», що розташовується по вулиці Щусєва в місті Києві. У ході бесіди з наглядно знайомим, ОСОБА_6 повідомив, що турбується про власне становище, адже є військовозобов`язаним та наразі порушив правила військового обліку та не прибув за повісткою до ТЦК та СП. Наглядно знайомий, у ході бесіди надав контакти ОСОБА_3 та повідомив, що дана особа зможе допомогти у вирішенні питання.
У ході телефонної розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , останній повідомив, що зможе допомогти ОСОБА_6 у вирішенні його питання та влаштувати його на посаду, яка передбачає бронювання, за певну грошову винагороду, та ОСОБА_6 домовився про особисту зустріч з ОСОБА_3 для більш детального обговорення питання.
У ході особистої зустрічі у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, а саме шляхом влаштування останнього до підприємства, що буде підставою для відстрочки від призову під час дії мобілізації на території України для ОСОБА_6 . На його реалізацію ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під час особистої зустрічі та розмови із громадянином України ОСОБА_6 , повідомив, що забезпечить йому працевлаштування на підприємство, що буде підставою для відстрочки від призову під час дії мобілізації на території України для ОСОБА_6 та вирішить питання щодо зняття його з розшуку по лінії РТЦК та СП. 
Крім того, ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_6 , що за дану послугу необхідно буде надати ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США. Також, у ході розмови ОСОБА_3 зазначив, що процес оформлення вказаних документів буде запущено після передачі ОСОБА_6 усіх грошових коштів від раніше оговореної суми. 
Надалі, того ж дня, приблизно о 22:40 год 20.04.2026 у ході листування ОСОБА_6 у мобільному додатку «WhatsApp» з ОСОБА_3 , який користується номером телефону НОМЕР_1 , останній підтвердив дійсність своїх намірів щодо можливості влаштування ОСОБА_6 та запропонував йому посаду військового капелана в одній із військових частин Міністерства оборони України, з метою отримання бронювання від мобілізації.
Також, ОСОБА_3 у ході листування у вказаному мобільному додатку, повідомив ОСОБА_6 , що для оформлення його військовим капеланом необхідно буде передати ОСОБА_3 паспорт громадянина України, ідентифікаційний код та диплом про освіту ОСОБА_6 , за наявності. Окрім того, у ході переписки ОСОБА_3 підтвердив ОСОБА_6 , що дана послуга з влаштування військовим капеланом буде коштувати 25 000 доларів США. Крім того, у ході листування ОСОБА_6 з ОСОБА_3 вони домовилися про особисту зустріч 22.04.2026 з метою передання ОСОБА_6 . ОСОБА_3 вказаних документів та грошових коштів.
Надалі, 22.04.2026 року на виконання заздалегідь розробленого плану, приблизно о 13:30 годині, ОСОБА_3 зустрівся з ОСОБА_6 за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 94/1, біля магазину «Сільпо», та надалі в ході спілкування ОСОБА_3 підтвердив реальність та спроможність свого впливу на прийняття рішення невстановленими досудовим розслідуванням службовими особами РТЦК та СП, що виразиться у влаштуванні на посаду військового капелана в одній із військовій частині, що дає підставу для відстрочки від призову під час дії мобілізації на території України ОСОБА_6 .
Після цих слів ОСОБА_6 передав ОСОБА_3 свій паспорт громадянина України, ідентифікаційний код та паперовий конверт з грошовими коштами в розмірі 25 000 доларів США, які ОСОБА_3 отримав та був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення працівниками поліції. 
Таким чином, вищевказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.
Крім того, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, встановлювати в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022 затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який діє включно по теперішній час.
Відповідно до Закону України № 2105-IX від 03.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців, доручено організувати та забезпечити в установленому порядку здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.
Так, у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше березня місяця 2026 року, виник злочинний план, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні в цьому, шляхом надання порад та усуненням перешкод, з корисливих мотивів.
Не пізніше початку березня 2026 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підлягає призову під час дії мобілізації, разом з наглядно знайомим, приїхали до станції метрополітену «Сирець», що розташовується по вулиці Щусєва в місті Києві. У ході бесіди з наглядно знайомим, ОСОБА_6 повідомив, що турбується про власне становище, адже є військовозобов`язаним, та наразі порушив правила військового обліку та не прибув за повісткою до ТЦК та СП. Наглядно знайомий, у ході бесіди надав контакти ОСОБА_3 та повідомив, що дана особа зможе допомогти у вирішенні питання.
У ході телефонної розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , останній повідомив, що зможе допомогти ОСОБА_6 у вирішенні його питання та влаштувати його на посаду, яка передбачає бронювання, за певну грошову винагороду, та ОСОБА_6 домовився про особисту зустріч з ОСОБА_3 для більш детального обговорення питання.
Так, 20.04.2026 під час зустрічі у ОСОБА_3 , виник умисел, спрямований на сприяння в незаконному переправленні громадян України через державний кордон України з корисливих мотивів. На його реалізацію ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під час особистої зустрічі та розмови із громадянином України ОСОБА_6 , повідомив, що забезпечить йому документи, які будуть слугувати підставою для виїзду за кордон України за плату в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США, а саме: працевлаштує на посаду військового капелану в одній із частин Міністерства оборони України, які нададуть право виїзду за кордон в умовах діючого на території України воєнного стану, роз`яснив процедуру оформлення відповідних документів. У ході розмови ОСОБА_3 зазначив, що процес оформлення медичних документів буде запущено після передачі ОСОБА_6 усієї суми грошових коштів від раніше оговореної суми. 
Так, у ході зустрічі ОСОБА_3 , знаючи порядок перетину державного кордону України та про обмеження щодо виїзду громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років за кордон України на період дії воєнного стану, продовжуючи свої злочинні дії, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 , який є особою призовного віку, військовозобов`язаний, не мав підстав відстрочки від мобілізації чи виїзду за кордон, вирішив реалізувати виниклий злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні в цьому, шляхом надання порад та усуненням перешкод, з корисливих мотивів.
Надалі, того ж дня, приблизно о 22:40 год. 20.04.2026 у ході листування ОСОБА_6 у мобільному додатку «WhatsApp» з ОСОБА_3 , який користується номером телефону НОМЕР_1 , останній підтвердив дійсність своїх намірів щодо можливості влаштування ОСОБА_6 військовим капеланом з метою отримання бронювання від мобілізації та можливості безперешкодного виїзду за кордон. ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_6 щодо для оформлення його військовим капеланом необхідно буде передати ОСОБА_3 паспорт громадянина України, ідентифікаційний код та диплом ОСОБА_6 за наявності. Також, у ході переписки ОСОБА_3 підтвердив ОСОБА_6 , що дана послуга з влаштування військовим капеланом буде коштувати 25 000 доларів США. Крім того, у ході листування ОСОБА_6 з ОСОБА_3 вони домовилися про особисту зустріч 22.04.2026 з метою передання ОСОБА_6 . ОСОБА_3 вказаних документів та грошових коштів.
Надалі, 22.04.2026, на виконання свого злочинного умислу, приблизно о 13:30 год, ОСОБА_3 зустрівся з ОСОБА_6 за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 94/1, біля магазину «Сільпо», та на реалізацію свого злочинного наміру направленого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, сприянні його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, у ході спілкування ОСОБА_3 підтвердив реальність та спроможність влаштувати на посаду військового капелана з метою отримання бронювання від мобілізації та можливості безперешкодного виїзду за кордон.
У свою чергу, діючи на виконання раніше узгодженої домовленості щодо організації, надання порад та вказівок у незаконному переправленні через державний кордон України, ОСОБА_6 передав ОСОБА_3 раніше обговорену суму грошових коштів в розмірі 25 000 (двадцять п`яти тисяч) доларів США, свій паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, за сприяння у виготовлені офіційних документів, що мають надати право на безперешкодний виїзд за межі України, після чого, останнього відразу було затримано в порядку ст. 208 КПК України працівниками правоохоронних органів.
Таким чином, вищевказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами та усуненням перешкод, вчинені з корисливих мотивів.
25 червня 2026 року між прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаних кримінальних правопорушень та їх правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Крім того, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_3 :
- за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років;
- за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.
Водночас сторони узгодили, що виправлення ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, зі звільненням від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням та встановленням іспитового строку, термін якого визначить суд, на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, які визначить суд.
Крім того, сторони узгодили додаткове покарання у виді конфіскації майна, з урахуванням положення ст. 77 КК України, практики Верховного Суду та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 до ОСОБА_3 не застосовувати.
Крім того, ОСОБА_3 зобов`язується протягом 14 днів від дня укладання судом угоди (але не пізніше винесення відповідного рішення суду) зробити внесок на офіційний рахунок, відкритий Національним банком України, у розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн. на підтримку Збройних Сил України (у тому числі, шляхом зарахування суми застави, внесеної за підозрюваного в сумі 665 000 грн):
Отримувач: Управління 2 корпусу Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_3» (військова частина НОМЕР_4)
Код ЄДРПОУ: НОМЕР_7
IBAN: НОМЕР_2 
Банк: ДКСУ у м. Києві
МФО: 820172
Про здійснення внеску повністю або частково повідомляти Шевченківську окружну прокуратуру м. Києва з наданням підтверджуючих документів. У разі зміни реквізитів та/або скасування потреби в благодійній допомозі за таким призначенням платежу (цільовою програмою), ОСОБА_3 за погодженням із прокурором, зобов`язана перерахувати вказані кошти на інші офіційні (спеціальні) рахунки, призначені для збору коштів для потреб Збройних Сил України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між його підзахисним та прокурором, та зазначив, що обвинувачений визнає свою вину в повній мірі, угода укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. 
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Водночас просив суд затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, викладених в обвинувальному акті.
Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників розгляду, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченою своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, узгоджене покарання та згоду обвинуваченої на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, дата її укладення та підписи сторін.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Суд вважає, що при узгодженні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України, сторонами було враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. 
Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, інших осіб. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, а узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
При цьому в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом у підготовчому судовому засіданні також встановлено, що укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 25 червня 2026 року між прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , а також призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Отже, переконавшись у добровільності та усвідомленості позиції сторін угоди, відповідно до вимог ч. 4 ст. 474 КПК України, не встановивши передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України підстав для відмови у затвердженні угоди, наявність підстав для застосування судом ст. 69, 77 КК України, суд затверджує угоду про визнання винуватості.
Суд зауважує, що стаття 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.
При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, неодноразово викладеною у судових рішеннях.
Також суд враховує положення ч. 2 ст. 69 КК України, відповідно до яких, на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, суд, повною мірою врахувавши усі обставини в сукупності, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а саме: при розгляді справи суд встановив у діях обвинуваченого прояви щирого каяття у вчинених злочинах, активне сприяння розкриттю злочинів, а тому визнає ці факти як обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання. Водночас, судом враховано зобов`язання ОСОБА_3 зробити внесок на офіційний рахунок, відкритий Національним банком України, у розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн. на підтримку Збройних Сил України (у тому числі, шляхом зарахування суми застави, внесеної за підозрюваного в сумі 665 000 грн.).
Вищенаведені обставини та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 значно впливають на суспільну небезпечність вчиненого ним діяння та відповідно суттєво знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів.
Крім того, суд враховує положення ст. 77 КК України, відповідно до яких у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, позбавлення державної нагороди України.
У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо корупційного кримінального правопорушення, кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути також призначене додаткове покарання у виді конфіскації майна за умови його узгодження сторонами угоди.
Виходячи з аналізу вказаної норми закону, конфіскація майна не входить до переліку додаткових покарань, які можуть бути призначені за статтею 77 КК України, тому вона не може застосовуватися одночасно зі звільненням від відбування покарання з випробуванням за статтею 75 КК України.
За сукупністю таких обставин, враховуючи необхідність відповідності характеру і ступені суспільної небезпечності злочину обставинам його скоєння та особистості винного, керуючись принципом, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення винного, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, суд, з урахуванням позиції прокурора та сторони захисту затверджує укладену між ними угоду.
Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що сторонами угоди про визнання винуватості передбачено звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом, при цьому іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
За таких обставин, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, наявності передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, й відсутності обставин, передбачених ст. 67 КК України, що його обтяжують, про що зазначено в угоді про визнання винуватості, висловленої думки сторін, враховуючи особу ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про необхідність встановлення ОСОБА_3 іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Крім того, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2026 року щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 665 600 (шістсот шістдесят п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.
27 квітня 2026 року ОСОБА_3 звільнено з-під варти у зв`язку з внесенням застави у визначеному судом розмірі, а саме 665 600 (шістсот шістдесят п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.
Згідно з ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Частиною 5 ст. 616 КПК України визначено, що за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого слідчий суддя, суд має право ухвалити рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання, якщо відповідне клопотання обґрунтовується бажанням використати кошти, передані в заставу (в повному обсязі або частково), для внесення на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони України.
З огляду на узгоджене сторонами угоди зобов`язання ОСОБА_3 щодо здійснення внеску на підтримку Збройних Сил України шляхом спрямування суми застави в розмірі 665 600 гривень, а також беручи до уваги наявні в матеріалах кримінального провадження заяви заставодавців ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про надання згоди на перерахування внесеної за ОСОБА_3 застави як благодійного внеску, суд вважає за можливе спрямувати зазначені кошти на підтримку Збройних Сил України шляхом їх перерахування на рахунок Управління 2 корпусу Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_3» (військова частина НОМЕР_4 ).
З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання ризикам, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили змінити застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього відповідні процесуальні обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
При цьому судом враховано, що при перерахуванні сплаченої за ОСОБА_3 застави на підтримку Збройних Сил України, такий більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 та виконання покладених на нього обов`язків. 
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні за проведення експертизи №СЕ-19/111-26/24107-ХЗ від 05.05.2026 року підлягають стягненню з ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. 
Таким чином, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2026 року (справа №761/15852/26) на купюри номіналом 50 євро з номерами: UA0654617613, UA5488626261, UC0073881856, EA1761296284, ED2706720604, ED214025252855; купюри номіналом по 100 євро з номерами: WA3975509008, NA1807107859, EA2536937191, RB0408538427, EA1410193387, EA0925120099, SE4032723196; купюри номіналом по 50 доларів США з номерами: PB29540616C, ML13125364A, ML12538281A, MG59637575A; грошові кошти номіналом 100 доларів США з номерами: KK35292571B, HB56262172P, HF71758931A, HL83139735G, FF17784637A, HB69435173D, KB49831887G, FB62248223A, FL09279275B, HC95923157A, FB68349162A, KL77934764C, FE29930570A, KL05568377A, KA30963823A, HI50253723A, KH31383710A, KB96015797H, HB54939933F, KJ49927203A, KA54010578A, KK38254857C, KB29063847J, KA01318159A, QD77856260A, LB77182682K, LB48387227M, PL02739850P, QH45290365A, LF62320406E, QD77863151A, PK05502711H, QD77856261A,QD77856258A, LE91480404C, JB09205841B, QE00948230A, QJ59557947A, PG17169938D, PD09436179D, PF47178701J; флеш-накопичувач чорного кольору написом «Apacer»; флеш-накопичувач білого кольору написом «Apacer»; флеш-накопичувач білого кольору з написом «Ridata»; ноутбук «Asus», модель FA7061IC чорного кольору sn: N8NRCX04072832C із зарядним пристроєм моделі ADP-180TBH, мишкою CH:2208HS06KFW8.
Крім того, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2026 року (справа №761/16542/26) на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2080126432224; квартири АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2059399332224.
Крім того, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2026 року (справа №761/15848/26) на імітаційні грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 250 шт. в сумі 25 000 доларів США.
Крім того, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2026 року (справа №761/15851/26) на автомобіль марки та моделі «Tesla Model 3» реєстраційний номер НОМЕР_5 , білого кольору, 2020 року випуску, vin НОМЕР_6 .
Відомості, які б підтверджували визнання відповідних об`єктів речовими доказами, у матеріалах кримінального провадження відсутні.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
На підставі викладеного та керуючись ст. 314, 315, 368-371, 373-374, 472-476 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 25 червня 2026 року, укладену в рамках кримінального провадження №42026102100000049, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2026 року, між прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та призначити покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 5 років без позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, на державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях, без конфіскації майна.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна та без позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, на державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням - іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, якщо протягом вказаного строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У разі направлення засудженого для відбування призначеного покарання, зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання, час його перебування під вартою, а саме з моменту фактичного затримання 22.04.2026 року по день звільнення з-під варти 27.04.2026 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді застави до набрання вироком законної сили змінити на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, а саме: 
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку.
Заставу в розмірі 665 600 (шістсот шістдесят п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, внесену заставодавцями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2026 року (справа №761/15751/26, провадження №1-кс/761/10555/2026) перерахувати на підтримку Збройних Сил України на рахунок Управління 2 корпусу Національної гвардії України «ІНФОРМАЦІЯ_3» (військова частина НОМЕР_4): Код ЄДРПОУ: НОМЕР_7, IBAN: НОМЕР_2 , Банк: ДКСУ у м. Києві, МФО: 820172.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у даному кримінальному провадженню за проведення експертизи №СЕ-19/111-26/24107-ХЗ від 05.05.2026 року на суму 2 406,80 грн. 
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2026 року (справа №761/15852/26) на купюри номіналом 50 євро з номерами: UA0654617613, UA5488626261, UC0073881856, EA1761296284, ED2706720604, ED214025252855; купюри номіналом по 100 євро з номерами: WA3975509008, NA1807107859, EA2536937191, RB0408538427, EA1410193387, EA0925120099, SE4032723196; купюри номіналом по 50 доларів США з номерами: PB29540616C, ML13125364A, ML12538281A, MG59637575A; грошові кошти номіналом 100 доларів США з номерами: KK35292571B, HB56262172P, HF71758931A, HL83139735G, FF17784637A, HB69435173D, KB49831887G, FB62248223A, FL09279275B, HC95923157A, FB68349162A, KL77934764C, FE29930570A, KL05568377A, KA30963823A, HI50253723A, KH31383710A, KB96015797H, HB54939933F, KJ49927203A, KA54010578A, KK38254857C, KB29063847J, KA01318159A, QD77856260A, LB77182682K, LB48387227M, PL02739850P, QH45290365A, LF62320406E, QD77863151A, PK05502711H, QD77856261A,QD77856258A, LE91480404C, JB09205841B, QE00948230A, QJ59557947A, PG17169938D, PD09436179D, PF47178701J; флеш-накопичувач чорного кольору написом «Apacer»; флеш-накопичувач білого кольору написом «Apacer»; флеш-накопичувач білого кольору з написом «Ridata»; ноутбук «Asus», модель FA7061IC чорного кольору sn: N8NRCX04072832C із зарядним пристроєм моделі ADP-180TBH, мишкою CH:2208HS06KFW8.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2026 року (справа №761/16542/26) на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2080126432224; квартири АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2059399332224.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2026 року (справа №761/15848/26) на імітаційні грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 250 шт. в сумі 25 000 доларів США.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2026 року (справа №761/15851/26) на автомобіль марки та моделі «Tesla Model 3» реєстраційний номер НОМЕР_5 , білого кольору, 2020 року випуску, vin НОМЕР_6 .
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок суду, ухвалений на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1