| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5331/22 Суддя (судді) першої інстанції: Озерянська С.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.
судді: Беспалов О.О.
Кравченко Є.Д.
за участі:
секретар с/з Костюк О.В.
пр-к позивача Лосич Т.С.
пр-к відповідача Лукашенко Д.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 
У С Т А Н О В И В:
Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва звернулось в суд з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.12.2021 року № 00965080702 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 832047,00 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.12.2021 року № 00965110702 про збільшення суми грошового зобов`язання на суму 376614,00 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.12.2021 року № 00965130702 яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 4661315,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказується, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки висновки викладені в акті перевірки є такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах, зокрема щодо відсутності господарських операцій між позивачем та контрагентами, що підтверджується первинними документами, які були надані контролюючому органу для підтвердження показників податкової звітності, однак останнім не були враховані.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2026 року продовжено строк на розумний та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24 червня 2026 року.
У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні повністю заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
24 червня 2026 року у судовому засіданні оголошено по справі перерву до 09 вересня 2026 року.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ 03359701 та перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у м. Києві. Основним видом діяльності є 81.29 Інші види діяльності із прибирання.
З 19.10.2021 року по 12.11.2021 року, з продовженням на 10 робочих днів з 15.11.2021 року, Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2017 по 30.06.2021, валютного за період з 01.10.2017 по 30.06.2021, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 по 30.06.2021.
За результатами перевірки складено акт № 89553/26-15-07-02-05-17/03359701 від 03.12.2021 року.
Перевіркою встановлено порушення:
1. п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, стаття 9 Закону України № 996-ХІV, п. 10, п. 11, п.17 П(С)БО 8 «Нематеріальні активи», п.5 та п.6 П(С)БО 15 «Доходи», норми п.6 П(С)БО 16 «Витрати», в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток всього у сумі 4 661 315 грн, в тому числі за: півріччя 2021 - 4 661 315 гривень та занижено податок на прибуток на загальну суму 709 071 гривень, в тому числі за: рік 2017 - 491 904 грн; рік 2020 - 173 664 грн.; півріччя 2021 - 43 503 гривень.
2. п. 44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 301 291 грн., в т.ч. по періодах: за жовтень 2017 року в сумі 11 734 грн.; за листопад 2017 року в сумі 58 955 грн.; за грудень 2017 року в сумі 45 756 грн.; за липень 2018 року в сумі 24 046 грн.; за липень 2020 року в сумі 160 800 гривень.
3. пп. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями №2464-VI від 08.07.2010, щодо несвоєчасного подання звітності з єдиного соціального внеску за вересень 2013, березень 2014, січень 2016.
4. п. 1, ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зі змінами та доповненнями.
Не погодившись з актом перевірки, позивачем були подані заперечення до Головного управління ДПС у м. Києві.
Листом Головного управління ДПС у м. Києві №41378/І/26-15-07-02-05-22 від 30.12.2021 року «Про розгляд заперечення» висновки акту перевірки залишені без змін, а заперечення без задоволення.
На підставі акту № 89553/26-15-07-02-05-17/03359701 від 03.12.2021 року податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 30.12.2021 року №№ 00965080702, 00965110702, 00965130702.
Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначаються та регулюються Податковим кодексом України.
Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Підпунктами 16.1.2, 16.1.4 пунктом 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно підпунктів 20.1.4., 20.1.6., 20.1.9. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.
Пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
У відповідності до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно пункту 57.1 статі 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно із пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Згідно з пунктом 77.1. статті 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2017 по 30.06.2021, валютного за період з 01.10.2017 по 30.06.2021, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 по 30.06.2021 та встановлено ряд порушень податкового законодавства.
Надаючи оцінку порушенням встановленим при проведенні перевірки, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідачем зроблено висновок про нереальність угод з ТОВ «Алгоритм-Мега», що на теперішній час має назву ТОВ «Баум Трейд».
Щодо порушень пов`язаних з взаємовідносинами позивача з ТОВ «Баум Трейд» (ТОВ «Алгоритм-Мега»), встановлено наступне.
Так, 02.08.2017 року між позивачем та ТОВ «Баум Трейд» укладено договір № 121, відповідно до пункту 1.1 виконавець зобов`язується у 2017 році поставити та передати у власність замовника код 034520000 за ДК 021:2015 (Дерева) (названі у подальшому «товар»), а замовник зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її. Кількість дерев становить 2335 штук вартістю 3476502 грн.
25.09.2017 року між КП УЗН Подільського району (замовник) та ТОВ «Баум Трейд» (виконавець) укладено договір №148 відповідно якого виконавець зобов`язується у 2017 році поставити та передати у власність замовника Дерева (названі у подальшому «товар»), а замовник зобов`язується прийняти цю продукцію та оплатити її. Кількість товару 80 штук загальною вартістю 579810 грн.
10.02.2020 року між КП УЗН Подільського району (покупець) та ТОВ «Баум Трейд» (постачальник) укладено договір №24, згідно якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, у визначені договором строки Рекультиватор газонний з сівалкою RotaDairon 130 NIV (даті - «Товар»), код ДК 021:2015 (СРV) 16710000-5 Мотоблоки (рекультиватор газонний з сівалкою) відповідно до технічних вимог покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар від постачальника і сплатити за нього грошову суму у розмірі і в порядку, визначеними цим договором. Ціна договору складає 964800 грн.
На підтвердження реальності укладених угод позивачем надано податкові та видаткові накладні, платіжні інструкції.
Однак, як встановлено судом першої інстанції та зазначено податковим органом, до перевірки не надано підтверджуючих документів щодо транспортування товару, зокрема подорожнього листа автомобіля чи товарно-транспортної накладної.
Так, згідно пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568 (далі - Правила №363), зі змінами внесеними наказом Міністерства інфраструктури України від 05.12.2013 № 983, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.12.2013 №2197/24729: товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Згідно пункту 11 Правил №363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку до цих Правил. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).
За умовою статті 47 Статуту автомобільного транспорту від 27.06.1969 № 401 зі змінами, вантажовідправник повинен подати автотранспортному підприємству або організації на вантажі товарного характеру, що пред`являються до перевезення, товарно-транспортні накладні, які є основними транспортними документами, які визначають взаємовідносини між вантажовідправниками, вантажоодержувачами та автотранспортними підприємствами і організаціями. Товарно-транспортна накладна є єдиним документом для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника та оприбуткування їх у вантажоодержувача, а також для складського, оперативного та бухгалтерського обліку. Облік транспортної роботи і розрахунки за перевезення провадяться виключно на підставі путьових листів та прикладених до них товарно-транспортних накладних або актів заміру (зважування). Вантажовідправник і вантажоодержувач несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних ними в товарно- транспортних документах. Автотранспортні підприємства і організації мають право перевіряти правильність цих відомостей.
Згідно пункту 47 Статуту автотранспорту вантаж, не оформлений ТТН, не приймається до перевезення.
Застосування товарно-транспортної накладної є обов`язковою для всіх суб`єктів господарської діяльності, незалежно від форм власності.
Згідно пункту 11.5 Правил №363 разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.
Отже, позивач, як вантажоодержувач, в обов`язковому порядку має отримати товарно-транспорту накладну, один примірник якої йому вручає вантажовідправник.
В даному випадку, за відсутності товарно-транспортної накладної, або подорожнього листа, перевезення товару на адресу позивача жодним чином не підтверджується, зокрема враховуючи місцезнаходження контрагента ТОВ «Баум Трейд» в місті Одеса.
Колегією суддів встановлено, що відповідно до договору від 02.08.2017 №121, зокрема пункту 5. Порядок та строк поставки, підпункту 5.3. «отримання товару здійснюється на підставі належним чином оформленої довіреності, яка надає право отримувати товар та видаткові накладні». Відповідно до підпункту 5.4., «поставка товару здійснюється окремими партіями у строки, визначені у заявках замовника, але не пізніше трьох календарних днів з моменту отримання заявки». 
Разом із тим позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання зазначених умов договору, зокрема довіреності, яка надає право отримувати товар, та відповідних заявок замовника.
Також, колегією суддів встановлено, що відповідно до договору від 25.09.2017 №148, пункту 5. Порядок та строк поставки, підпункту 5.3., «отримання товару здійснюється на підставі належним чином оформленої довіреності, яка надає право отримувати товар та видаткові накладні». Відповідно до підпункту 5.4., «отримання товару здійснюється окремими партіями у строки, визначені у заявках замовника, але не пізніше трьох календарних днів з моменту отримання заявки». 
Однак і за цим договором позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження дотримання передбаченого договором порядку поставки товару, а саме довіреності, яка надає право отримувати товар, та відповідних заявок замовника.
Колегією суддів встановлено, що відповідно до договору від 10.02.2020 №24, пункту 3. Умови та порядок поставки, підпункту 3.1., що «товар згідно цього договору поставляється окремими партіями згідно замовлення покупця, в залежності від його виробничих потреб на протязі строку дії цього договору. Доставка товару здійснюється силами та за рахунок постачальника..». «Доставка товару покупцю здійснюється постачальником протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання постачальником заявки..» Відповідно до підпункту 3.5., «товар вважається зданим постачальником і прийнятим покупцем з моменту фактичної передачі товару та підписання повноваженими представниками сторін накладних на товар. Повноваження фізичної особи покупця, яка отримує товар, підтверджується довіреністю, оформленої належним чином». 
Разом із тим позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання зазначених умов договору, зокрема замовлення покупця, заявок на поставку товару, доказів доставки товару силами та за рахунок постачальника, а також довіреності, яка підтверджує повноваження відповідної особи на отримання товару та підписання накладних.
Колегія суддів враховує, що умовами договорів на постачання дерев передбачено, що якість товару повинна відповідати стандартам, технічним вимогам, які зазначені у тендерній документації замовника, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості.
Договір від 10.02.2020 року №24 на постачання рекультиватора газонного містить вимоги, що якість товару повинна відповідати технічним характеристикам, документу про якість виробника, Держстандарту України і підтверджуватись відповідними документами.
Пунктом 1 статті 268 Господарського кодексу України встановлено, що якість товарів, які поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги щодо якості товарів.
Згідно пункту 4 статті 268 Господарського кодексу України постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.
Відповідно статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Водночас колегія суддів звертає увагу, що ані до матеріалів перевірки, ані до матеріалів судової справи позивачем не надано документів, які б підтверджували якість товару, що поставлявся.
Також, податковим органом в акті перевірки зазначено, що в ході перевірки було направлено запит до Головного управління ДПС у Одеській області щодо проведення зустрічної звірки від 02.11.2021 №13979/7/26-15-07-02-05-16, на який листом від 17.11.2021 №3307/7/15-32-07- 05-07 отримано відповідь, в якій зазначено, що направлено податкову інформацію від 20.01.2021 № 461/20-40-18-17-10/40748407, в якій зазначено про нереальність оформлення господарських операцій та неправомірність отримання податкового кредиту ТОВ «Баум Трейд».
Згідно листа від 20.01.2021 № 461/20-40-18-17-10/40748407 щодо ТОВ «Баум Трейд» встановлено неправомірне складання податкових накладних з порушенням норм пп. «а»/«б» п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, абзаців перших пп. 201.1, 201.7, 201.10 ст. 201 Кодексу, перелік яких наведено у пп. 5.1.2 п. 5.1 цієї узагальненої податкової інформації; визначення платником податків сум податкових зобов`язань при продажу товарів/ послуг на загальну суму ПДВ 15 501 155,89 гривень. Таким чином, платником податків порушено норми пп.«а»/«б» п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Кодексу.
Також відповідачем встановлено, що згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних протягом жовтня-грудня 2017 року, червня 2019 року та березня 2020 року на адресу ТОВ «Баум Трейд» зареєстровано податкові накладні з номенклатурою: дерева, канцелярія, ґрунт, послуги перевезення вантажів, запасні частини, тощо, від постачальників: ТОВ "Файненшен Воркс", ТОВ "Тіаммат ЛТД" (ТОВ «Квартал забудовників околиць Тернополя» у яких відсутні основні засоби, виробничі потужності та трудові ресурси для здійснення задокументованого обсягу господарських операцій, залучення зазначеними підприємствами стороннього виробничого трудового ресурсу не здійснювалось, також не встановлено придбання товару (дерева, квіти та рекультиватор газонний), поставку якого документально оформлено до КП УЗН Подільського району.
Зокрема, перевіркою було встановлено кількість робітників ТОВ «Баум Трейд» у період здійснення господарських операцій з позивачем у кількості 3 особи, а за результатами аналізу наявної інформації щодо діяльності ТОВ «Баум Трейд» та його контрагентів встановлено: неможливість виконання ТОВ «Баум Трейд» оформлених господарських операцій за відсутності достатньої кількості трудових ресурсів, основних засобів необхідних для ведення господарської діяльності; неможливість ТОВ «Баум Трейд» самостійно виготовити ТМЦ, які, згідно податкових накладних, реалізовано в адресу позивача. ТОВ «Баум Трейд» у податковій звітності за жовтень-грудень 2017 року та березень 2020 року не відображає інформацію, що свідчить про наявність основних засобів, зокрема транспортних засобів та виробничих потужностей, що необхідні для здійснення господарських операцій з придбання, навантаження, розвантаження, переробки, виробництва, транспортування та зберігання товарів, крім того відповідні послуги із залученням стороннього ресурсу не здійснювалось.
12.06.2017 року між КП УЗН Подільського району (замовник) і ТОВ «Баум Трейд» (підрядник) укладено договір №63 згідно якого підрядник зобов`язується виконати власними силами і засобами роботи, а замовник прийняти і оплатити їх відповідно до умов договору на наступну закупівлю: код за ДК- 021:2015 45300000-0 будівельно-монтажні роботи.
Умовами цього договору передбачається виконати роботи: заміну скла на полікарбонат 1-єї (однієї) секції теплиці.
Додатковою угодою №1 від 21.08.2017 року сторони погодили виконати поточний ремонт об`єкту благоустрою виробничої бази вартістю робіт 196761,76 грн.
12.09.2017 року між КП УЗН Подільського району (замовник) та ТОВ «Баум Трейд» (підрядник) укладено договір №143 відповідно якого підрядник зобов`язується виконати власними силами і засобами роботи, а замовник прийняти і оплатити їх відповідно до умов договору на наступну закупівлю: Код ДК021: 45454100-5 - Відновлювальні роботи.
Умовами цього договору передбачається виконання робіт по влаштуванню навісу для дров.
Згідно наданих від ТОВ «Баум Трейд» первинних документів перевіркою встановлено наступне.
В акті приймання виконаних робіт за жовтень 2017 зазначено кількість витрачених людино-годин всього: 1 782,79 людино-години, в т.ч. витрати праці робітників- будівельників - 1 615,67 людино-годин, витрати труда робітників, зайнятих керуванням та обслуговуванням автотранспорту при перевезенні ґрунту і будівельного сміття - 0,7 людино-годин та витрати труда робітників, заробітна плата яких враховується до в складі загальновиробничих витрат - 166,42 людино-годин.
В акті приймання виконаних робіт за грудень 2017 зазначено кількість витрачених людино-годин витрати праці робітників-будівельників - 781,41 людино-годин.
Підсумкової відомості ресурсів за грудень 2017 не надано.
Відповідно до статті 50 Кодексу законів про працю, із змінами та доповненнями, визначено, нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.
В жовтні 2017 було 21 робочий день, відповідно 3 працівники ТОВ «Баум Трейд», включаючи директора, максимально мали можливість відпрацювати 504 людино- годин (21 р.д. * 3 осіб * 8 годин). Відповідно, виконати обсяги робіт в 1 782,79 людино- годин трудові ресурси «Баум Трейд» не мало.
В грудні 2017 було 20 робочих днів, відповідно 3 працівники ТОВ «Баум Трейд», включаючи директора, максимально мали можливість відпрацювати 480 людино- годин (20 р.д. * 3 осіб * 8 годин). Відповідно, виконати обсяги робіт в 781,41 людино-годин трудові ресурси «Баум Трейд» не мало.
Відповідачем встановлено, що згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Баум Трейд» не відображало придбання послуг з відновлювальних та будівельно-монтажних робіт. Відповідно ТОВ «Баум Трейд» не мало фізичних можливостей виконувати роботи в задекларованих обсягах.
В свою чергу умови договорів про виконання робіт на об`єктах позивача передбачають наявність значних трудових ресурсів, технічних засобів та обладнання, транспортних засобів, враховуючи місцезнаходження ТОВ «Баум Трейд» в місті Одеса, яких дане підприємство не мало у власності.
Враховуючи зазначене та правильно встановлені судом першої інстанції обставини справи, колегія суддів погоджується з доводами відповідача про непідтвердження реальності проведення господарських операцій між КП УЗН Подільського району та ТОВ «Баум Трейд».
Оскільки реальність вчинення господарських операцій між ТОВ "Баум Трейд" та КП УЗН Подільського району не підтверджена, у КП УЗН Подільського району не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.
Статтею 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно- правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.
Виходячи з вимог пункту 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Також, згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пунктом 1.2 статті 1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704, первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції.
Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з пунктом 2.3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995р. за №168/704, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Відповідно до пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку №11 «Зобов`язання», затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306 (далі - П(с)БО №11) зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.
Відповідно до пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.12.1999 за №860/4153 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Згідно пункту 7 Положення визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт,послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.
Отже, складання первинних документів здійснюється з врахуванням сутності господарської операції (відносин); відповідності змісту операції, що зафіксовані в документах, реальним обставинам; прийняття до обліку та виконання лише документів на операції, що не суперечать нормативно-правовим актам, не завдають шкоди державі; ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності з обов`язковим врахуванням вимог, встановлених відповідними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.
Таким чином, відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише був відображений в первинних документах. Тому, така господарська операція спрямована лише на формування платником валових витрат та податкового кредиту у зв`язку із відображенням її змісту у первинних документах.
В даному випадку, висновок податкового органу про безпідставність віднесення витрат з придбання товарів та послуг та завищення позивачем витрат, заниження податку на додану вартість є підтвердженими в ході розгляду справи судом.
Щодо порушень пов`язаних з взаємовідносинами позивача з КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі», колегія суддів зазначає наступне.
Позивачем укладено договір про розроблення проектів землеустрою від 17.10.2017№17/10-1.
Так, Комунальне підприємство по утриманню земельних насаджень Подільського району м. Києва (надалі - Замовник), в особі в.о. директора Манько Ольги Іванівни, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони та КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі», (надалі - Виконавець), в особі директора Реутової Олени Георгіївни, що діє на підставі Статуту, з другого боку (надалі - Сторони), уклали між собою цей Договір про нижченаведене:
1.1 «Виконавець» зобов`язується надати Замовникові послуги, зазначені в п. 1.2 цього договору, а Замовник - прийняти і оплатити зазначені послуги.
1.2. Найменування послуг: Розробка проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що перебувають на балансі КП УЗН Подільського району міста Києва.
Додаток №1 до вказаного Договору про розроблення проектів землеустрою де зазначено перелік об`єктів які потребують підготовки та розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Акт приймання - передачі наданих послуг згідно вказаного договору про розроблення проектів землеустрою №14/10/17-1 від 17.10.2017 містить найменування послуг: Розробка проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що перебувають на балансі КП УЗН Подільського району міста Києва.
Загальна вартість наданих послуг згідно з актом від 18.12.2017 б/н приймання - передачі наданих послуг складає: 2 300 000,00 грн., у т.ч ПДВ 383 333,33 грн.
Вказаний акт підписано від «Замовника» в.о. директора Манько О.І. та від «Виконавця» директора Реутової О.Г. Підписи скріплено печатками зазначених сторін.
Відповідно до статті 24. Закону України "Про Державний земельний кадастр" для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.
Таким чином, перевіркою встановлено, що зазначені послуги були надані Комунальним підприємством «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» на адресу КП по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва та отримані останнім з метою оформлення права постійного користування земельними ділянками, а також внесення відповідних відомостей до Державного та міського земельних кадастрів.
Згідно із П(С)БО 8 «Нематеріальні активи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.10.1999 №242 (далі - П(С)БО 8), право користування за економічною оцінкою має відображатись в бухгалтерському обліку на субрахунку 122 «Право користування майном» рахунку 12 «Нематеріальні активи».
Згідно зі п.6 П(С)БО 8 «Нематеріальні активи»: Придбаний або отриманий нематеріальний актив відображається в балансі, якщо існує імовірність одержання майбутніх економічних вигод, пов`язаних з його використанням, та його вартість може бути достовірно визначена.
Згідно зі п.10 П(С)БО 8 «Нематеріальні активи»: придбані (створені) нематеріальні активи зараховуються на баланс підприємства/установи за первісною вартістю.
Згідно зі п.17 П(С)БО 8 «Нематеріальні активи» первісна вартість нематеріального активу, створеного підприємством/установою, включає прямі витрати на оплату праці, прямі матеріальні витрати, інші витрати, безпосередньо пов`язані із створенням цього нематеріального активу та приведенням його до стану придатності для використання за призначенням (оплата реєстрації юридичного права, амортизація патентів, ліцензій тощо).
Отже, витрати, що безпосередньо пов`язані із створенням нематеріального активу - проекту землеустрою та понесені КП по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва включаються до його первісної вартості.
Для обліку витрат на придбання (створення) нематеріальних активів Планом рахунків передбачено рахунок 15 «Капітальні інвестиції». Сума всіх понесених підприємством витрат на придбання (створення) нематеріальних активів первісно відображається за дебетом субрахунку 154 «Придбання (створення) нематеріальних активів». При зарахуванні придбаного (створеного) нематеріального активу на баланс підприємства зазначена сума витрат списується з кредиту субрахунку 154 до дебету рахунку 12 «Нематеріальні активи».
Згідно з п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХГУ (зі змінами та доповненнями) - (надалі - Закон № 996): «податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку».
Відповідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Кодексу господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до пп. 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Згідно пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III ПКУ.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
В даному випадку, позивачем до складу позначення «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, безпідставно віднесено витрати з придбання послуг та завищено витрати.
Отже, дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджуються висновки податкового органу щодо завищення позивачем від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 4661315 грн, заниження податку на прибуток на загальну суму 709071 грн та заниження податку на додану вартість на суму 301291 грн.
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду. 
Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: О.О. Беспалов

Є.Д. Кравченко

(повний текст постанови складено 10 вересня 2026 року)