Справа № 339/380/26
Провадження № 2/339/260/26
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
(з а о ч н е)

03 вересня 2026 року Болехівський міський суд Івано-Франківської області 
у складі: головуючого - судді Кілик М.П.,
за участю секретаря судового засідання Ганчар Т.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болехів за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі – ТОВ «Юніт Капітал») Кукса К.О. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути в користь ТОВ «Юніт Капітал» з відповідача заборгованість за Кредитним договором №201574 від 22.09.2025 в розмірі 18 930,10 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 11 252,20 грн; заборгованість за нарахованими процентами – 6975,90 грн; комісія – 702 грн, а також судові витрати: 2662,40 грн сплаченого позивачем судового збору та 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
У обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 22.09.2025 між ТОВ«Фінансова компанія «Кредіплюс» (Первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір № 201574 на суму 13 750,00 грн. Договір укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач виявив намір отримати кредитні кошти та здійснив реєстрацію на офіційному вебсайті Кредитодавця. Кредитний договір складається з індивідуальної частини, яка містить персональні умови кредитування Позичальника, графіку платежів та публічної частини, спільної для всіх клієнтів Кредитодавця, розміщеної на сайті. Зокрема, згідно з Правилами, до укладення Кредитного договору, Позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надано Паспорт споживчого кредиту у вигляді додатку до оферти/проекту кредитного договору. Під час реєстрації, відповідно до встановленого порядку та інструкцій, розміщених на сайті Кредитодавця, Відповідач пройшов процедури встановлення особи та підтвердження її достовірності, надавши необхідні персональні дані для укладення Кредитного договору. Первісний кредитор здійснив ідентифікацію та верифікацію Позичальника на підставі отриманих від нього відомостей та документів, а також за допомогою системи BankID НБУ, що було передбачено та погоджено умовами Кредитного договору. Позичальник приєднався до публічної частини, прийняв умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний Кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом сf7е3е14, що відповідно до вимог законодавства є належним та допустимим доказом укладення правочину між сторонами. Первісний кредитор 22.09.2025 ініціював переказ кредитних коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку відповідача, та виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується Довідкою про перерахування коштів.
При укладенні Кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем узгоджено розмір кредиту, грошова одиниця, в якій надано кредит, строк та умови кредитування. Відповідач зобов`язався вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором. Нарахування відсотків за Кредитним договором здійснювалося виключно первісним кредитором. Однак відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому Кредит в строки, передбачені договором.
03.04.2026 первісний кредитор та позивач уклали договір факторингу № 03042026, згідно з умовами якого, а також відповідно до Реєстру прав вимог № 1 від 03.04.2026 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 1 від 03.04.2026 до Договору факторингу 1 позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним Кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідача на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить – 21 330,10 грн, яка складається з: 11 252,20 грн - заборгованість по тілу кредиту; 6 975,90 грн - заборгованість з несплачених відсотків за користування кредитом; 702,00 грн - заборгованість з комісії; 2 400,00 грн – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). При цьому, вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 18 930,10 грн, яку позивач і просить стягнути з відповідача в судовому порядку.
Ухвалою судді від 05 серпня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Задоволено клопотання представника позивача та витребувано в АТ КБ «Приватбанк» інформацію, що містить банківську таємницю. 
У зв`язку з невиконанням ухвали в частині витребування доказів та неявкою відповідачки судове засідання 20.08.2026 було відкладено.
Витребувані документи надійшли на адресу суду 21.08.2026.
Представник позивача Кукса К.О., яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не прибула, заявила клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання не прибула, про дату, час та місце судових засідань повідомлялась належним чином шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення за зареєстрованим місцем її проживання. Судові повістки повернуто без вручення з відміткою в поштовому повідомленні про відсутність одержувача за вказаною адресою. При цьому, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається, що такі судові повістки відповідачці вручені. Додатково здійснено виклик відповідачки в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України. Причин своєї неявки відповідач не повідомила, правом на подачу відзиву не скористалася.
Враховуючи повторну неявку відповідача в судові засідання та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи). 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з положеннями ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). 
У ч.2 ст.639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ст.1054 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Положеннями ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Суд установив, що 22.09.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 201574 (а.с.9-10), згідно з яким Товариство зобов`язалося надати позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Договір укладено в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора.
Згідно з п.3.1, 5.1 договору про споживчий кредит, договір складається з публічної та індивідуальної частини, а також графіків платежів набирає чинності з моменту його укладення в електронній формі сторонами індивідуальної частини і діє до повного виконання позичальником зобов`язань по цьому договору. Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця та доступний через веб-сайт кредитодавця.
Відповідно до п.2.2.1 сума кредиту становить 13750 грн та надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 11000 грн - на номер рахунку/картки позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті; у розмірі 2750 грн - шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Даний договір підписано ОСОБА_1 ідентифікатором сf7е3е14.
Відповідно до п.2.6 договору: строк кредитування становить 140 днів, з 22.09.2025 по 09.02.2026.
Згідно з п. 2.3 договору, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 350% річних. Тип процентної ставки фіксована.
Згідно з п. 2.4 договору, знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. Згідно з п. 2.5 договору, комісія за надання кредиту складає 2750 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 20,00 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.
Денна процентна ставка складає 0,7698% в день, що визначено п. 2.7.1 договору.
Також за допомогою ідентифікатора 22.09.2025 ОСОБА_1 підписала заяву на видачу кредиту та паспорт споживчого кредиту; відтак до укладення договору відповідач мала можливість ознайомитись з правилами кредитування (а.с.13-14).
Відповідно до копії довідки від 05.06.2026 №2808/05-06 «ФК «Кредіплюс» повідомляє про успішність наступних операцій згідно договору №1412/22-1 від 14.12.2022, укладеного з ТОВ Фінансова компанія Контрактовий дім, де містяться відомості з даними про транзакції, зокрема, ім`я та РНОКПП позичальника, що відповідає даним відповідачки ОСОБА_1 ; номер та дата укладення кредитного договору: № 201574 від 22.09.2025, маска картки: № НОМЕР_1 ; сума зарахування: 11 000 грн; номер транзакції: 1678968718; номер замовлення: 283173325; статус: прийнято.
Саме такий номер картки було вказано позичальником (відповідачкою ОСОБА_1 ) у кредитному договорі № 201574 від 22.09.2025 (а.с.10 зворот).
Крім цього, з наданої АТ «Приватбанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів інформації вбачається, що вищевказана банківська картка емітована саме на ім`я відповідачки ОСОБА_1 , яка є клієнтом вказаного банку. За вказаним рахунком було зарахування коштів 22.09.2025 в сумі 11 000грн. Також зазначено фінансовий номер телефону відповідачки, який міститься в її анкетних даних. Саме такий номер телефону міститься у договорі про споживчий кредит № 201574 від 22.09.2025 (а.с.10 зворот).
Проте відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконала. 
З карти обліку виконання договору №201574 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 становить 21 330,10 грн, яка складається з: 11 252,20 грн - заборгованість з тіла кредиту; 6 975,90 грн - заборгованість з несплачених відсотків за користування кредитом; 702,00 грн - заборгованість з комісії; 2 400,00 грн – заборгованість за пенею. При цьому, вимоги щодо стягнення пені позивач не заявляє.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором з повернення кредитних коштів, відсотків, комісії, внаслідок чого утворилась заборгованість, та стягнення заборгованості в примусовому порядку на користь позивача, як правонаступника первісного кредитора.
Відповідно до змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 у справі №761/1543/20, у постанові від 19.01.2022 у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 у справі №554/8549/15-ц.
Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
03.04.2026 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та позивачем ТОВ «Юніт капітал» укладено договір факторингу № 03042026, у відповідності до умов якого (п.4.1) та на підставі акту приймання -передачі реєстру прав вимоги №1 від 03.04.2026, підписаного сторонами договору факторингу (а.с.22-27) ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 201574 від 22.09.2025 на загальну суму 21330,10 грн.
Таким чином, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит № 201574 від 22.09.2025 з повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними, комісії, у результаті чого у неї виникла заборгованість. 
Наданим розрахунком за договором також підтверджується, що з моменту набуття позивачем права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 201574 від 22.09.2025 заборгованість обліковувалась у розмірі, визначеному на момент укладення договору факторингу і додаткові нарахування позивачем не проводились.
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за договором загальна сума заборгованості станом на 09.02.2026 (тобто в межах строку кредитування), яку позивач просить стягнути, становить 18 930,10 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 11 252,20 грн; заборгованість за нарахованими процентами – 6975,90 грн; комісія – 702 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал», як новим кредитором, за Договором про споживчий кредит № 201574 від 22.09.2025.
Вказану заборгованість нараховано в межах строку кредитування, відсотки нараховувались у розмірі, погодженому сторонами кредитного договору.
Відповідач не скористалася процесуальним правом висловити свої заперечення на позов, не надала суду доказів, які б спростовували погодження із кредитодавцем усіх істотних умов договору, оформленого в електронній формі, не надала доказів на спростування розрахунку заборгованості перед ТОВ «Юніт Капітал» та для підтвердження належного виконання договірних зобов`язань. 
Оскільки відповідач не виконала у повній мірі взяті на себе зобов`язання за кредитним договором з повернення основного боргу (тіла кредиту), відсотків за користування кредитним коштами, комісії, умови нарахування якої узгоджено сторонами договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1-ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Статтею137 ЦПК України визначено критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України).
Суд враховує висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19, відповідно до якої: у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи (п.185).
Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (п.188 Постанови ВП ВС від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19).
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (п.189 Постанови ВП ВС від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19).
Із матеріалів справи убачається, що на підставі договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20 січня 2026 року та додаткової угоди від 25.05.2026 Адвокатське бюро «Тимошенко та партнери» уповноважено надавати ТОВ «Юніт Капітал» правничу допомогу у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 201574 від 22.09.2025.
Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 05.06.2026 виконавцем надано послуги зі складання позовної заяви вартістю 5 000 гривень, вивчення матеріалів справи вартістю 1 000 грн, підготовки та подання адвокатського запиту вартістю 500 грн і підготовки клопотання вартістю 500 грн. Загальна кількість часу адвоката за надані послуги визначено 6 год. Сума вартості послуг визначена 7000 грн. 
За результатами розгляду питання про розподіл судових витрат та дослідження поданих на їх підтвердження доказів, суд враховує, що дана справа є типовою, належить до категорій справ, що розглядаються у спрощеному провадженні через її малозначність, для кваліфікованого юриста не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів. Фактично адвокатом складено процесуальні документи у справі - позовну заяву, клопотання про витребування доказів, що не є великими за обсягом та складними за змістом. У судових засіданнях адвокат участі не брав. Будь-які інші клопотання, письмові пояснення до суду не надходили. 
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позивач має право на компенсацію витрат за надані послуги, однак з огляду на типовість даної цивільної справи, наявність сталої судової практики, суд вважає, що адвокатські послуги, наведені в акті прийому-передачі наданих послуг та тривалість яких визначено як шість годин, - не відповідають критерію реальності часових витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Суд не враховує під час розподілу судових витрат витрати на вивчення матеріалів справи, оскільки таке ознайомлення фактично охоплюється змістом наданої послуги зі складення позовної заяви, яка відповідно до детального опису наданих послуг тривала 2 години. 
Отже, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу суд вважає доцільним визначити в 2000 грн. Вказаний розмір витрат суд вважає пропорційним до предмета спору в даній справі (типова справа про стягнення кредитної заборгованості), а витрати - такими, що відповідають критерію реальності адвокатських витрат, тобто є дійсними та потрібними, з огляду на розумну потребу судових витрат для даної справи.
При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн (позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позову, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сума оплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.13, 19, 81, 82, 89, 141, 263-265, 268, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив: 

позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит №201574 від 22.09.2025 в загальному розмірі 18 930,10 грн, а також судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2662 гривень 40 копійок та 2000 гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повне ім`я (найменування) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження): 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43541163;
відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 03 вересня 2026 року.

Суддя: М.П.Кілик