ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року | Справа №160/14002/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа - Центрально-міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

25.05.2026 ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – відповідач), третя особа - Центрально-міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, у якій просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті №008849 від 22.10.2025 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки 09.09.2025, в той день коли була здійснена рейдова перевірка Управлінням державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області, позивач здійснював перевезення щебеню в об`ємі 5 тон для власних потреб, що підтверджується товарним чеком №19 від 09.09.2025, виданого ФОП ОСОБА_2 . Враховуючи те, що позивач не має статусу фізичної особи - підприємця, застосування до нього адміністративно-господарських санкцій є протиправним.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2026 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2026 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
18.06.2026 Державною служби України з безпеки на транспорті подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Відповідач зазначає, що положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів. Відтак, під час перевірки було виявлено порушення вимог абзацу 3 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Як наслідок, за порушення вимог додержання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було складено постанову №008849 від 22.10.2025. Згідно акту №ОАР 007383 проведення перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 09.09.2025, зокрема, встановлено, що перевізник не забезпечив виконання вимог цього закону та інших законодавчих нормативно-правових актів України у сфері перевезення вантажів, а саме: відсутня товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, відсутня інформація на паперовому носії режимів праці та відпочинку водія ОСОБА_1 за 09.09.2025 з діючого та повіреного тахографа. Будь-яких документів на спростування відомостей, що саме позивач є автомобільним перевізником, не було надано ані в момент проведення перевірки, ані під час розгляду справи, ані в додатках до позовної заяви. Отже, враховуючи зазначене, саме позивач є автомобільним перевізником у розумінні статті 1 Закону України «Про автомобільний транс порт», а відтак до нього правомірно застосовано адміністративно-господарський штраф на підставі оскаржуваної постанови. Відсутність на момент перевірки у водія хоча б одного документу передбаченого статтею 48 вказаного закону є порушенням законодавства про автомобільний транспорт та є підставою для накладення штрафу.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 .
Позивачу на праві власності належить транспортний засіб – ЗИЛ-ММЗ, модель 45021, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Відповідно до акту проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом серії ОАР №007383 від 09.09.2025, під час перевірки виявлено порушення ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме встановлено, що перевізник не забезпечив виконання вимог цього закону та інших законодавчих нормативно-правових актів України у сфері перевезення вантажів, а саме: відсутня товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, відсутня інформація на паперовому носії режимів праці та відпочинку водія ОСОБА_1 за 09.09.2025 з діючого та повіреного тахографа.
З пояснень водія встановлено, що транспортний засіб використовувався ним для особистих цілей.
До перевірки позивачем було надано товарний чек від 09.09.2025 на придбання щебеню на суму 2000,00 грн.
24.09.2025 відповідачем сформовано повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, в якому повідомлено, що розгляд справи відбудеться 22 жовтня 2025 року у приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Воскресенська, 24, II поверх, каб. 209 (приймальна).
22.10.2025 Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Управління державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 №008849 від 22.10.2025 за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з п. 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567), визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно з п. 5 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами, розробляється Укртрансбезпекою і затверджується Мінрозвитку.
Відповідно до п. 6 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки посадові особи мають право:
використовувати спеціалізовані автомобілі, на яких розміщений напис “Укртрансбезпека”;
використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР);
використовувати спеціальне обладнання, призначене для здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та їх блокування;
використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі;
використовувати пристрої для копіювання, сканування інформації, що свідчить про правопорушення;
здійснювати опитування водія та пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути;
здійснювати супроводження автомобільного транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більш як 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також заборони подальшого руху такого автомобільного транспортного засобу.
Пунктом 13 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2 (далі - акт проведення перевірки).
За наявності в діях автомобільного перевізника ознак адміністративного правопорушення притягнення правопорушника до відповідальності здійснюється в порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 16 Порядку №1567 матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення.
Згідно з п. 17 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.
Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України “Про адміністративну процедуру”.
У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.
Пунктом 19 Порядку №1567 визначено, що за результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник:
за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5;
за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт (відповідальність за які не передбачена ч. 1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”) виносить припис щодо усунення порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - припис) за формою згідно з додатком 6;
за відсутності належного підтвердження порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт виносить постанову про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 7.
Згідно з п. 20 Порядку №1567 постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу, постанова про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та припис виносяться у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості). Постанова чи припис, складені в електронній формі, роздруковуються, зокрема у вигляді стрічки, за допомогою спеціальних технічних пристроїв із зазначенням відомостей, передбачених формами постанови та припису.
На підставі п. 21 Порядку №1567 копія постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, постанови про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт не пізніше ніж протягом трьох робочих днів після її винесення вручається автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі під підпис або надсилається засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) чи на адресу електронної пошти (за наявності).
Відповідно до п. 22 Порядку №1567 постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу набирає чинності (законної сили) з дати, зазначеної в цій постанові (але не раніше дня доведення її копії до автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи).
Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Автомобільний перевізник - суб`єкт господарювання, який здійснює на комерційній основі чи за рахунок власних коштів перевезення пасажирів та/або вантажів транспортними засобами
Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.
Частинами 14, 17 та 18 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі однією тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
З аналізу положень вказаної статті випливає, що вказаний в ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» перелік документів не є вичерпним.
Як вже зазначено судом, ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» у редакції, чинній на момент проведення рейдової перевірки, автомобільний перевізник визначався як фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Водночас цією ж статтею Закону визначено, що товарно-транспортна накладна є єдиним для всіх учасників транспортного процесу документом, крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб.
Отже, положення Закону України «Про автомобільний транспорт» прямо виокремлюють випадки перевезення вантажу фізичною особою за власний рахунок та для власних потреб із загального правового режиму перевезення вантажів, для якого передбачено обов`язкове оформлення товарно-транспортної накладної.
Аналогічний підхід до застосування наведених норм права викладено Верховним Судом у постанові від 13.03.2025 у справі №140/6098/22.
Так, Верховний Суд зазначив, що відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме автомобільні перевізники, а не інші особи лише в силу того, що вони є власниками транспортних засобів чи водіями.
При цьому Верховний Суд наголосив, що відсутність товарно-транспортної накладної під час проведення перевірки є підставою для притягнення автомобільного перевізника до відповідальності, встановленої абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-III, за винятком випадку, коли перевезення здійснюється фізичною особою за рахунок власних коштів та для власних потреб.
Також Верховний Суд звернув увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України саме на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок доведення фактичних обставин, з якими закон пов`язує наявність правових підстав для прийняття рішення про застосування відповідальності.
Повертаючись до обставин цієї справи, судом встановлено, що транспортний засіб ЗИЛ-ММЗ, модель 45021, реєстраційний номер НОМЕР_2 належить безпосередньо позивачу на праві власності.
На момент проведення рейдової перевірки 09.09.2025 вказаним транспортним засобом керував безпосередньо ОСОБА_1 .
В акті рейдової перевірки зафіксовані пояснення позивача про те, що транспортний засіб використовувався ним для особистих цілей.
Крім того, під час проведення перевірки позивачем було пред`явлено товарний чек від 09.09.2025 на придбання щебеню на суму 2000,00 грн.
Отже, обставини перевезення вантажу та надані під час перевірки документи вказували на те, що позивач здійснював перевезення придбаного ним вантажу належним йому транспортним засобом для власних потреб.
При цьому матеріали справи не містять доказів того, що 09.09.2025 позивач здійснював перевезення щебеню на підставі договору перевезення, отримував плату за здійснення такого перевезення, перевозив вантаж, який належав іншій особі, або іншим чином здійснював господарську діяльність із перевезення вантажів.
Також відповідачем не надано доказів того, що під час спірного перевезення позивач використовував працю найманого водія, оскільки транспортним засобом керував особисто.
Сам по собі факт використання позивачем вантажного транспортного засобу не свідчить про здійснення ним господарської діяльності з перевезення вантажів та не спростовує встановлених у справі обставин щодо перевезення вантажу для особистих потреб.
При цьому суд не погоджується з доводами відповідача про те, що ненадання позивачем інших документів на підтвердження того, що перевезення здійснювалося для власних потреб, є достатньою підставою для визнання позивача автомобільним перевізником та застосування до нього адміністративно-господарського штрафу.
В адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень саме відповідач відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язаний довести правомірність свого рішення.
Отже, у цій справі саме на Державну службу України з безпеки на транспорті покладено обов`язок довести, що на момент проведення рейдової перевірки позивач здійснював перевезення вантажу за обставин, які давали підстави віднести його до автомобільних перевізників, на яких поширюються відповідні обов`язки та відповідальність, передбачена статтею 60 Закону №2344-III.
Натомість таких доказів відповідачем суду не надано.
Навпаки, наявні у справі докази — свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, пояснення позивача, зафіксовані під час проведення перевірки, та товарний чек від 09.09.2025 — у своїй сукупності підтверджують здійснення позивачем перевезення придбаного ним щебеню власним транспортним засобом для особистих потреб.
За таких обставин суд робить висновок, що у позивача під час здійснення спірного перевезення був відсутній обов`язок мати товарно-транспортну накладну на вантаж.
Щодо встановленої під час перевірки відсутності інформації на паперовому носії про режим праці та відпочинку водія ОСОБА_1 за 09.09.2025 з діючого та повіреного тахографа суд зазначає наступне.
Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів.
Пунктом 1.4 вказаного Положення передбачено випадки, на які його дія не поширюється, зокрема перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв.
Таким чином, визначальними умовами для застосування наведеного винятку є одночасно здійснення перевезення фізичною особою, за власний рахунок, для власних потреб та без використання праці найманого водія.
Як вже встановлено судом, усі зазначені умови наявні у спірних правовідносинах: позивач є фізичною особою, здійснював перевезення придбаного ним щебеню належним йому транспортним засобом для власних потреб та самостійно керував цим транспортним засобом.
Відтак положення нормативно-правових актів, що встановлюють вимоги щодо обліку режиму праці та відпочинку водіїв у межах здійснення професійної діяльності автомобільного перевізника, не можуть бути самостійною підставою для застосування до позивача адміністративно-господарської відповідальності за обставин цієї справи.
Суд також враховує, що адміністративно-господарський штраф, передбачений абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-III, застосовується саме до автомобільних перевізників.
Отже, передумовою застосування такої відповідальності є належне встановлення контролюючим органом особи автомобільного перевізника та фактичних обставин здійснення ним перевезення, які породжують передбачені законом обов`язки.
Проте зі змісту акта рейдової перевірки та оскаржуваної постанови не встановлено, що відповідачем були з`ясовані будь-які обставини, які б свідчили про комерційний характер перевезення, надання позивачем транспортних послуг іншій особі або використання транспортного засобу у межах господарської діяльності.
Фактично висновок про наявність у ОСОБА_1 статусу автомобільного перевізника зроблено відповідачем лише з огляду на факт керування ним вантажним транспортним засобом та перевезення вантажу.
Однак такі обставини самі по собі, без установлення характеру та мети відповідного перевезення, не є достатніми для застосування адміністративно-господарської відповідальності.
Суд звертає увагу, що під час проведення рейдової перевірки посадовим особам відповідача було повідомлено про особистий характер перевезення та пред`явлено документ, який підтверджував придбання вантажу позивачем, що підтверджується актом перевірки серії ОАР №007383 від 09.09.2025, а також товарним чеком від 09.09.2025 на придбання щебеню на суму 2000,00 грн, наданим відповідачем до відзиву на позовну заяву.
Незважаючи на це, відповідні обставини не були належним чином перевірені та оцінені відповідачем під час вирішення питання про притягнення позивача до відповідальності.
З огляду на викладене, постанова Управління державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті №008849 від 22.10.2025 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн підлягає скасуванню, як протиправна.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1064,96 грн, що документально підтверджується квитанцією від 30.05.2026. 
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1064,96 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, буд. 51, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ 39816845), третя особа - Центрально-міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Петра Калнишевського, буд. 5, м. Кривий Ріг, 50024, код ЄДРПОУ 34545876) про визнання протиправною та скасування постанови – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті №008849 від 22.10.2025 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський