Справа № 727/5355/26 
Провадження № 2/727/2090/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2026 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці 
в складі:
головуючого судді Терещенко О.Є.
за участю секретаря Довженко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІ-НАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі – позивач, Товариство, кредитодавець) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач, позичальник), у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1428-6843 від 31.07.2024 у розмірі 78 500,00 грн, з яких: 16 500,00 грн – прострочена заборгованість за тілом кредиту, 62 000,00 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31.07.2024 між Товари-ством та відповідачем у формі електронного правочину з використанням інформа-ційно-телекомунікаційної системи кредитодавця було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1428-6843 продукту «НА ВСЕ», за умовами якого кредитодавець на-дав позичальнику кредит у розмірі 16 500,00 грн строком на 300 календарних днів (з датою повернення 26.05.2025), зі стандартною процентною ставкою 1,5 % на день (547,5 % річних), зниженою процентною ставкою 1,2 % на день (438 % річних) та ко-місією за видачу кредиту у розмірі 15 % від суми кредиту. Договір підписано відпо-відачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання умов договору, кредитодавець перерахував відповідачу кредитні кошти в сумі 16 500,00 грн, що підтверджується квитанцією платіжної системи LiqPay АТ КБ «ПриватБанк» від 31.07.2024. Позивач вказує, що відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, кредит своєчасно та в повному обсязі не повернула, унаслідок чого станом на 18.03.2026 виникла заборгованість. За твердженням пози-вача, у межах програми лояльності кредитодавцем прийнято рішення про часткове списання заборгованості на суму 9 339,00 грн, у зв`язку з чим до стягнення заявлено 78 500,00 грн (16 500,00 грн тіла кредиту та 62 000,00 грн процентів). Позивач просив розглянути справу без участі його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08.05.2026 відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву від 25.06.2026, у якому проти задоволення позову заперечила. У відзиві відповідач послалася на те, що положення укладеного договору є несправедливими умовами, що порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», а нараховані проценти за користування кредитом у декілька разів перевищують суму отриманого кредиту (тіло кредиту), що суперечить засадам справедливості, добросовісності та розумності. Відповідач також навела доводи щодо неможливості стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України, неустойки (штрафу, пені) з огляду на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а також щодо нікчемності умови про сплату комісії за надання кредиту. Посилаючись на численну судову практику Верховного Суду та апеляційних судів, відповідач просила відмовити в задоволенні позову, зменшити проценти за користу-вання кредитними коштами, а в разі її неявки – розглянути справу за її відсутності.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Позивач і відповідач подали заяви (клопотан-ня) про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин суд, керуючись частиною другою статті 247, статтею 279 ЦПК України, розглянув справу за наявними у ній ма-теріалами; фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічно-го засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 31.07.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 у вигляді електронного документа було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1428-6843 продукту «НА ВСЕ», невід`ємними частинами якого є Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача і реальної річної процентної ставки (графіки платежів).
За умовами договору кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 16 500,00 грн на строк 300 календарних днів з датою повернення 26.05.2025 (пункти 4.1, 4.9 договору). Пунктами 4.6, 4.7, 10.2 договору визначено стандартну процентну став-ку 1,5 % на день, знижену процентну ставку 1,2 % на день та комісію за видачу креди-ту в розмірі 15 % від суми кредиту.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з частиною першою статті 12 цього Закону та статтею 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; моментом підписання електронного пра-вочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Матеріа-лами справи (текстом договору, Паспортом споживчого кредиту, графіками платежів) підтверджено, що договір підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а тому суд вважає доведеним факт укладення сторонами кредитного договору та обізнаність відповідача з його умовами.
Факт надання (видачі) відповідачу кредитних коштів у сумі 16 500,00 грн під-тверджується квитанцією платіжної системи LiqPay АТ КБ «ПриватБанк» від 31.07. 2024 про перерахування коштів за договором № 1428-6843 на платіжну картку відпо-відача. Отримання кредитних коштів відповідач у відзиві не заперечувала. Отже, кре-дитодавець свої зобов`язання за договором виконав.
Згідно зі статтями 526, 530, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися на-лежним чином відповідно до умов договору та вимог закону; договір є обов`язковим для виконання сторонами; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до частини першої статті 1049, ча-стини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобо-в`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 610, частини першої статті 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або вико-нання з порушенням визначених умов; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не виконав зобов`язання у встановлений строк.
Щодо заборгованості за тілом кредиту. Згідно з розрахунком заборгованості відповідач внесла на погашення заборгованості платежі на загальну суму 4 000,00 грн, які були зараховані в рахунок сплати комісії за видачу кредиту та процентів за кори-стування кредитом; заборгованість за тілом кредиту в сумі 16 500,00 грн залишилася непогашеною й у встановлений договором строк (до 26.05.2025) та в подальшому від-повідачем не повернута. За таких обставин вимога позивача про стягнення заборгова-ності за тілом кредиту в сумі 16 500,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо заборгованості за процентами за користування кредитом. Вирішуючи вимогу про стягнення 62 000,00 грн процентів, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Разом із тим право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом не є безмежним.
За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у поста-нові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та неодно-разово підтвердженим у подальшому (зокрема у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16), припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про ви-плату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише в межах по-годженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати пе-редбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України; в охоронних правовідно-синах права та інтереси кредитора забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України. Суд зауважує, що в цій справі кредитодавець нарахування процентів за дого-вірною ставкою за межі визначеного договором строку кредитування (після 26.05 2025) не здійснював – із 27.05.2025 нарахування процентів припинено (ставка 0 %), що узгоджується з наведеним висновком. Таким чином, уся сума нарахованих процентів (72 864,00 грн) припадає на період у межах строку кредитування, а підставою для зменшення заявлених процентів є не вихід за межі строку, а їх явна завищеність, про що йдеться нижче.
Крім того, суд ураховує, що спірні правовідносини є відносинами споживчого кредитування, а відповідач як фізична особа-споживач є слабшою стороною договору, яка підлягає особливому правовому захисту (Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 № 15-рп/2011 та від 11.07.2013 № 7-рп/2013). Метою Закону України «Про споживче кредитування» є, зокрема, захист прав та законних інтересів спожива-чів; дія цього Закону поширюється й на укладений сторонами договір.
Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення договору) продавець (виконавець, кредитодавець) не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправед- ливими; умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до частини третьої статті 509, статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, проте зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.02.2025 у справі № 679/1103/23 (ухваленій за позовом того самого кредитодавця – ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» – за аналогічних умов кредитування), вимога про нарахування та сплату процентів за користування кредитом, які є явно завищеними, не відповідає пе-редбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності як складовим елементам за-гального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора мож-ливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми процентів спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника викону-вати основне грошове зобов`язання проценти перетворюються на несправедливо не-помірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових при-бутків кредитора (аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Па-лати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18). Керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити за-гальний розмір як неустойки, так і процентів річних як відповідальності за простро-чення грошового зобов`язання.
До подібних висновків дійшов і Чернівецький апеляційний суд у постанові від 07.11.2024 у справі № 732/1401/23, зменшивши заявлений до стягнення розмір процен-тів як такий, що не є співмірним із сумою кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності і є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача.
У цій справі суд установив, що згідно з розрахунком заборгованості проценти за користування кредитом нараховувалися в межах строку кредитування за такими став-ками: у період з 31.07.2024 по 27.08.2024 – за зниженою процентною ставкою 1,2 % на день (438 % річних), а у період з 28.08.2024 по 26.05.2025 (у зв`язку з простроченням та втратою права на знижену ставку відповідно до пункту 10.2 договору) – за стан-дартною процентною ставкою 1,5 % на день (547,5 % річних). Загальна сума нара-хованих процентів становить 72 864,00 грн, а залишок непогашених процентів – 70 092,00 грн, з якого позивачем (з урахуванням часткового списання в межах програми лояльності) заявлено до стягнення 62 000,00 грн. Заявлений до стягнення розмір про-центів (62 000,00 грн) у 3,76 рази перевищує суму отриманого відповідачем кредиту (16 500,00 грн). За таких обставин суд доходить висновку, що заявлений до стягнення розмір процентів є явно завищеним, не відповідає засадам справедливості, добросо-вісності та розумності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду відповідача як споживача фінансових послуг, а тому підлягає зменшенню.
Визначаючи розмір процентів, що підлягає стягненню, суд, діючи в межах нада-них йому дискреційних повноважень та з урахуванням конкретних обставин справи (у тому числі періоду користування кредитом у межах строку кредитування, співвідно-шення розміру процентів із сумою кредиту, статусу відповідача як споживача), вважає за необхідне зменшити розмір процентів за користування кредитом до 16 500,00 грн, що відповідає розміру фактично отриманого відповідачем кредиту та забезпечує ро-зумний баланс інтересів сторін. У задоволенні решти вимоги про стягнення процентів (у сумі 45 500,00 грн) належить відмовити.
Щодо доводів відзиву. Доводи відповідача про неможливість стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України та неустойки (штрафу, пені) з огляду на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України суд відхиляє як такі, що не впли-вають на вирішення спору, оскільки предметом позову є стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитом; неустойка (штраф, пеня), інфляційні втрати та три проценти річних за статтею 625 ЦК України позивачем до стягнення не заявля-лися. Проценти за користування кредитом за своєю правовою природою не є неустой-кою, а тому наведене застереження на них не поширюється. Доводи щодо нікчемності умови про комісію за надання кредиту також не потребують вирішення по суті, ос-кільки заборгованість за комісією у цій справі до стягнення не заявлена. Водночас на-ведені відповідачем принципи справедливості та співмірності судом застосовано при вирішенні вимоги про стягнення процентів.
Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести об-ставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд роз-глядає справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Оці-нивши докази за своїм внутрішнім переконанням (стаття 89 ЦПК України), суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгова-ність за кредитним договором у загальному розмірі 33 000,00 грн, з яких 16 500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту та 16 500,00 грн – проценти за користування кре-дитом (у зменшеному розмірі). У задоволенні решти позовних вимог належить відмо-вити.
Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. Оскільки по-зов задоволено частково (у розмірі 33 000,00 грн із заявлених 78 500,00 грн, тобто на 42,04 %), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропор-ційно до задоволених вимог у розмірі 1 119,23 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 141, 258, 259, 263–265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд –

ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 38548598; місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, 01133) заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1428-6843 від 31.07.2024 у загальному розмірі 33 000 (тридцять три тисячі) грн 00 коп., з яких: 16 500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 16 500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп. – проценти за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою від-повідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 1 119 (одна тисяча сто дев`ятнадцять) грн 23 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі по-дання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили пі-сля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного про-вадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляцій-ного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеля-ційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засі-данні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників спра-ви, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учас-ник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.

Суддя О.Є. Терещенко