ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2026 року | справа № 380/20830/25
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» до Головного управління ДПС у Львівській області та Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної і зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в:

На розгляд суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» (далі також - позивач, ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра», Товариство) до Головного управління ДПС у Львівській області (далі також - відповідач-1, ГУ ДПС) та Державної податкової служби України (далі також - відповідач-2, ДПС України), у якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу ДПС України, від 17.07.2025 № 13089330/00214244 про відмову в реєстрації податкової накладної № 88 від 30.04.2025;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» № 88 від 30.04.2025 датою її подання на реєстрацію.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІСКРА-ТРАНС-ЛОГІСТИК» (орендарем) 01.07.2024 укладено договір № 01072024/12-01 оренди нежитлового приміщення, за умовами якого позивач передав орендареві у строкове платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Львів, вул. Вулецька, 14, що належить позивачу на праві власності. На послугу оренди виписано рахунок-фактуру № 0000681 від 30.04.2025 та складено акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 0000681 від 30.04.2025, а орендар здійснив оплату за оренду, що підтверджується банківською випискою. За правилом першої події 30.04.2025 позивачем складено та надіслано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 88. Позивач вказав, що реєстрацію податкової накладної зупинено 12.05.2025, після чого 02.07.2025 він подав контролюючому органу письмові пояснення та копії первинних документів, проте рішенням від 17.07.2025 № 13089330/00214244 відмовлено в реєстрації податкової накладної з мотивів ненадання / часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів. Подану позивачем скаргу рішенням від 06.08.2025 № 31944/00214244/2 залишено без задоволення. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, оскільки, за його доводами, відсутні підстави (критерій) для зупинення реєстрації податкової накладної; ним надано необхідні пояснення та документи, які підтверджують здійснення господарської операції; водночас контролюючий орган не сформував конкретних вимог щодо подання вичерпного переліку документів, не зазначив, які саме копії документів надано з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. На підтвердження своєї позиції позивач послався на правові висновки Верховного Суду, у тому числі викладені у постановах у справі № 360/2460/20 та інших. Просив позов задовольнити.
Ухвалою від 21.10.2025 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою від 27.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачі - Головне управління ДПС у Львівській області та Державна податкова служба України проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, який просили вважати спільною позицією відповідачів. Наполягали на правомірності оскаржуваного рішення, зазначивши, що реєстрацію податкової накладної зупинено у зв`язку з відповідністю операції пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, при цьому у квитанції чітко визначено відповідний критерій. На переконання відповідачів, саме платник податку, обізнаний зі змістом господарської операції, має визначити та подати документи, достатні для підтвердження реальності операції та прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, а обов`язок довести реальність господарської операції належними первинними документами покладено на позивача.
Відповідачі зазначили, що підставою прийняття оскаржуваного рішення слугувало ненадання / часткове надання додаткових письмових пояснень та копій документів, зокрема первинних документів щодо постачання / придбання товарів / послуг. Послалися на те, що саме ігнорування платником податків пропозиції контролюючого органу є самостійною підставою для прояву негативної дискреції, а також на судову практику, зокрема постанови Верховного Суду від 24.03.2025 у справі № 140/32696/23, від 31.03.2025 у справі № 140/20330/23, від 13.02.2024 у справі № 240/5563/23 та від 02.07.2024 у справі № 440/5004/23, і практику апеляційної інстанції.
Стосовно вимоги про зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну відповідачі зазначили, що реєстрація податкових накладних належить до дискреційних повноважень контролюючого органу, а тому зобов`язання її здійснити є передчасним, натомість належним способом захисту, на їх думку, є зобов`язання повторно розглянути питання про реєстрацію. Просили в задоволенні позову відмовити повністю, а також заперечили щодо співмірності та доведеності заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив таке.
Приватне акціонерне товариство «Львівський електроламповий завод «Іскра» (код за ЄДРПОУ 00214244) є юридичною особою, зареєстрованою в установленому порядку, перебуває на обліку як платник податку на додану вартість (дата реєстрації платником ПДВ - 19.08.1997) та щодо якого здійснюється процедура санації. Основним видом діяльності позивача є виробництво та реалізація електролампової продукції; поряд із цим позивач за кодом КВЕД 68.20 надає в оренду власне нерухоме майно.
Позивачу на праві власності належить, зокрема, будівля інженерно-побутового корпусу (низька частина) літ. «А-3» загальною площею 8830,1 кв. м та споруда складу літ. «В-1» за адресою: м. Львів, вул. Вулецька, 14, що підтверджується витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно № 34861820 від 18.07.2012 та № 7027919 від 18.04.2005, а також технічним паспортом (інвентаризаційний № 1135).
01.07.2024 між позивачем (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІСКРА-ТРАНС-ЛОГІСТИК» (код за ЄДРПОУ 41034550, орендарем) укладено договір № 01072024/12-01 оренди нежитлового приміщення, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування частину нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Вулецька, 14. Передачу приміщень оформлено актом № 1 приймання-передачі від 01.07.2024 та актом № 2 приймання-передачі від 01.11.2024. До договору сторонами укладено додаткові угоди, зокрема додаткову угоду № 1 від 27.11.2024 та додаткову угоду № 2 від 01.11.2024, якими, серед іншого, визначено характеристику об`єкта оренди та розмір орендної плати.
На послугу оренди за квітень 2025 року позивачем виписано рахунок-фактуру № 0000681 від 30.04.2025 та складено акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 0000681 від 30.04.2025 на загальну суму 28536,00 грн (у тому числі податок на додану вартість - 4 756,00 грн). Факт оплати орендарем послуг оренди підтверджується банківською випискою за 25.06.2025.
За правилом першої події позивачем 30.04.2025 складено податкову накладну № 88, яку надіслано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Згідно з квитанцією від 12.05.2025 реєстрацію зазначеної податкової накладної зупинено на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України та Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165, з тих мотивів, що обсяг постачання товару/послуги (код 68.20) перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3 до Порядку). У квитанції платнику запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, з наведенням орієнтовного (типового) переліку документів.
02.07.2025 позивач подав контролюючому органу повідомлення № 10 про подання пояснень та копій документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено (реєстраційний номер документа 9191690293), разом із письмовими поясненнями та копіями документів, у яких виклав зміст та підстави господарської операції та зазначив, що надає в оренду нежитлові приміщення, які не використовує у власній господарській діяльності. Факт прийняття контролюючим органом зазначеного повідомлення підтверджується відповідною квитанцією.
За результатами розгляду поданих матеріалів ГУ ДПС у Львівській області прийнято рішення від 17.07.2025 № 13089330/00214244 про відмову в реєстрації податкової накладної № 88 від 30.04.2025. Підставою прийняття цього рішення зазначено ненадання / часткове надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, реєстрацію якої зупинено, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів. У додатковій інформації рішення вказано: «Відсутні об`єктивні умови для здійснення господарської операції в обсягах, задекларованих у податковій накладній: не надано документів і оплат з постачальником електроенергії, актів звірок».
17.07.2025 позивач подав скаргу щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної (прийнято до розгляду 30.07.2025 за реєстраційним номером 9225268724). Рішенням від 06.08.2025 № 31944/00214244/2 скаргу залишено без задоволення з підстав ненадання платником податку копій первинних документів.
Не погоджуючись із рішенням про відмову в реєстрації податкової накладної, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд керується таким.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За приписами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з дотриманням принципу пропорційності та вимоги щодо обґрунтованості й вмотивованості акта індивідуальної дії.
Правовідносини, що виникають у зв`язку зі складенням та реєстрацією податкових накладних, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України) та прийнятими на його виконання підзаконними нормативно-правовими актами.
Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Пунктом 201.16 статті 201 ПК України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації.
Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 (далі - Порядок № 1165). Згідно з пунктом 5 Порядку № 1165 податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3). Пунктом 11 Порядку № 1165 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації зазначаються, зокрема, критерій (критерії) ризиковості, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію, з розрахованим показником за кожним критерієм, а також пропозиція щодо надання платником податку пояснень і копій документів, необхідних для розгляду питання про реєстрацію.
Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджено наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520 (далі - Порядок № 520). За змістом Порядку № 520 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо за результатами розгляду письмових пояснень та копій документів, наданих платником податків унаслідок отримання квитанції про зупинення реєстрації, комісія регіонального рівня дійде висновку про їх недостатність для підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, вона направляє платнику податків повідомлення, в якому зазначає конкретний перелік документів та інформації, які слід надати; протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання такого повідомлення, платник податків може скористатися правом на подання додаткових пояснень та копій документів. Згідно з пунктом 11 Порядку № 520 комісія приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, зокрема, у разі ненадання платником письмових пояснень та/або копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, реєстрацію якої зупинено, та/або надання платником копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню у світлі наведених вимог, суд виходить із такого.
Верховний Суд у своїй практиці послідовно наголошує, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства, і за своїм змістом не повинно підміняти проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій контролюючого органу. Приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій платника на предмет їх реальності, а має аналізувати подані документи лише за зовнішніми (формальними, очевидними) критеріями (постанова Верховного Суду від 24.07.2025 у справі № 420/14450/24).
Верховний Суд також сформував правову позицію, згідно з якою можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної безпосередньо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за відповідним переліком, а не довільно, на власний розсуд; невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності (постанова Верховного Суду від 17.04.2025 у справі № 400/802/24, а також постанова у справі № 360/2460/20).
Крім того, у разі встановлення наявності недоліків (дефектів) у документах, наданих платником податків з метою реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, контролюючий орган у рішенні повинен зазначити, які саме документи містять такі недоліки та в чому вони полягають; при цьому недоліки мають бути такими, що в силу частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, спричиняють втрату документами юридичної сили. Саме лише зазначення в рішенні комісії про надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства, не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, оскільки контролюючим органом має бути наведено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням поданих документів, та надано оцінку тим документам, що фактично подано платником.
Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення контролюючим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів. Відтак, реалізуючи повноваження з контролю за реєстрацією податкових накладних та приймаючи рішення про відмову в їх реєстрації, контролюючий орган зобов`язаний не лише послатися на нормативно-правові акти, а й у межах моніторингу за зовнішніми (формальними) ознаками встановити, яких саме документів або пояснень бракує для реєстрації, зазначивши їх конкретний перелік у квитанції чи повідомленні, та обґрунтувати, у чому полягає невідповідність поданих платником документів вимогам законодавства. Обов`язок доведення правомірності свого рішення покладено на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).
Оцінюючи оскаржуване рішення з огляду на наведене, суд установив таке.
Спірну податкову накладну складено позивачем за правилом першої події у зв`язку з наданням послуги оренди нежитлового приміщення за договором № 01072024/12-01 від 01.07.2024, оформленою рахунком-фактурою № 0000681 та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 0000681 від 30.04.2025. Факт передачі приміщення в оренду, належність позивачу об`єкта оренди на праві власності, а також факт оплати орендарем послуги підтверджуються наявними у справі договором оренди з додатковими угодами, актами приймання-передачі, витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно, технічним паспортом та банківською випискою і відповідачами по суті не спростовані.
Матеріалами справи підтверджується, що на пропозицію контролюючого органу, викладену у квитанції про зупинення реєстрації від 12.05.2025, позивач подав контролюючому органу повідомлення від 02.07.2025 № 10 разом із письмовими поясненнями та копіями документів, які розкривають зміст господарської операції та підтверджують настання першої події, зокрема договір оренди з додатковими угодами, акти приймання-передачі приміщення, рахунок-фактуру, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), банківську виписку та документи, що підтверджують право власності позивача на об`єкт оренди. За таких обставин доводи відповідачів про те, що позивач не скористався правом на подання пояснень і документів та проігнорував пропозицію контролюючого органу, спростовуються матеріалами справи, а тому судом відхиляються.
Досліджуючи зміст оскаржуваного рішення, суд установив, що підставою відмови в реєстрації податкової накладної зазначено ненадання / часткове надання додаткових пояснень і копій документів, а в додатковій інформації - відсутність об`єктивних умов для здійснення господарської операції в задекларованих обсягах з огляду на ненадання документів і оплат з постачальником електроенергії та актів звірок. Разом із тим оскаржуване рішення не містить зазначення того, які саме з поданих позивачем документів складено чи оформлено з порушенням законодавства та в чому полягають такі порушення, а так само не наводить обґрунтування, у який спосіб відсутність витребуваних відповідачем відомостей впливає на можливість реєстрації податкової накладної, складеної за фактом надання послуги оренди.
Суд зважає на те, що операція, з приводу якої складено спірну податкову накладну, полягає у наданні позивачем в оренду власного нерухомого майна, а не у постачанні електроенергії чи іншого товару, придбаного в третіх осіб. Відтак витребувані контролюючим органом документи щодо взаємовідносин з постачальником електроенергії та акти звірок не пов`язані безпосередньо зі змістом спірної операції з надання майна в оренду та з підтвердженням настання першої події за нею. Крім того, зазначені у квитанції та в оскаржуваному рішенні мотиви стосуються не стільки підтвердження здійснення операції з оренди, скільки перевірки реальності господарської діяльності позивача в цілому та її ресурсного забезпечення. Проте, як зазначено вище, під час моніторингу податкових накладних та вирішення питання про їх реєстрацію контролюючий орган не наділений повноваженнями здійснювати повний аналіз господарської операції на предмет її реальності, оскільки такий аналіз є предметом податкової перевірки, підстави та порядок проведення якої визначені ПК України.
Досліджуючи подані позивачем документи виключно за зовнішніми (формальними) ознаками, відповідач-1 не встановив і в оскаржуваному рішенні не навів жодних дефектів форми, змісту чи походження цих документів, які б у силу частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» спричиняли втрату ними юридичної сили. Не навів контролюючий орган і конкретного вичерпного переліку документів, ненадання яких унеможливило реєстрацію податкової накладної, обмежившись загальним посиланням на ненадання / часткове надання пояснень і документів та на відсутність об`єктивних умов для здійснення операції. За таких обставин позивач був позбавлений можливості визначено з`ясувати, надання яких саме документів вимагається від нього контролюючим органом, що узгоджується з наведеною вище практикою Верховного Суду про перебування платника податків у стані правової невизначеності у разі неконкретизації переліку документів.
Посилання відповідачів на постанови Верховного Суду від 24.03.2025 у справі № 140/32696/23, від 31.03.2025 у справі № 140/20330/23, від 13.02.2024 у справі № 240/5563/23 та від 02.07.2024 у справі № 440/5004/23 не можуть бути покладені в основу рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки у наведених справах підставою для відмови в реєстрації податкових накладних слугувало саме неподання платником податків додаткових пояснень і документів на конкретизоване повідомлення контролюючого органу або непідтвердження ним настання події, що обумовила складення відповідного документа. Натомість у цій справі позивач надав пояснення та копії документів на пропозицію контролюючого органу, а настання першої події (надання послуги оренди, оформленої відповідними первинними документами, та її оплата) підтверджено матеріалами справи. Отже, фактичні обставини цієї справи є відмінними від обставин справ, на які посилаються відповідачі, а тому наведена ними практика до спірних правовідносин не застосовна.
Стосовно посилання відповідачів на те, що зазначення у квитанції конкретного критерію ризиковості надавало позивачу можливість самостійно визначити та надати необхідні документи, суд зазначає, що обов`язок платника податків подати пояснення й документи не звільняє контролюючий орган від обов`язку у разі недостатності поданих матеріалів конкретизувати перелік документів, яких бракує, та вмотивувати рішення про відмову з наведенням об`єктивних обставин, що перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням фактично поданих документів. Цих вимог відповідачем-1 при прийнятті оскаржуваного рішення не дотримано.
Ураховуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідач-1, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок доведення правомірності свого рішення, не довів належними та допустимими доказами наявності передбачених законом підстав для відмови в реєстрації спірної податкової накладної, а оскаржуване рішення від 17.07.2025 № 13089330/00214244 не відповідає критеріям обґрунтованості й вмотивованості, встановленим частиною другою статті 2 КАС України. За таких обставин це рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання про належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить із такого.
Відповідно до частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, а також про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії. За змістом частини четвертої статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі визначені законом умови і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Згідно з пунктами 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, податкова накладна, реєстрацію якої зупинено, реєструється, зокрема, у день набрання законної сили рішенням суду про її реєстрацію; при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений у такому рішенні, або день набрання ним законної сили.
Суд відхиляє доводи відповідачів про те, що реєстрація податкової накладної є винятково дискреційним повноваженням, а зобов`язання її здійснити становить втручання у дискрецію контролюючого органу. За обставин, коли підстави для зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної не знайшли підтвердження, а обов`язок платника скласти й подати накладну на реєстрацію за фактом надання послуги (першої події) є встановленим, прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної не передбачає права контролюючого органу діяти на власний розсуд. Тому належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах є саме зобов`язання зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання на реєстрацію, а не зобов`язання повторно розглянути це питання.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної - протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з одночасним зобов`язанням Державної податкової служби України зареєструвати спірну податкову накладну, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Європейський суд з прав людини у пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 (заява № 4909/04) зазначив, що національні суди мають викладати мотиви, на яких ґрунтуються їхні рішення, однак ступінь застосування обов`язку викладати мотиви може бути різним залежно від характеру рішення і має визначатися з урахуванням обставин справи. Суд, вирішуючи спір, надав відповідь на ті доводи учасників справи, які мають істотне значення для правильного вирішення справи; решта доводів не спростовує наведених судом висновків.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. З огляду на задоволення позову сплачений позивачем судовий збір у сумі 4 844,80 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 - Головного управління ДПС у Львівській області.
Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 74, 77, 90, 139, 241-246, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, від 17.07.2025 № 13089330/00214244 про відмову в реєстрації податкової накладної Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» № 88 від 30.04.2025.
Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8; код за ЄДРПОУ 43005393) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» (код за ЄДРПОУ 00214244) № 88 від 30.04.2025 датою її подання на реєстрацію.
Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» (код за ЄДРПОУ 00214244) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (код за ЄДРПОУ 43968090) судовий збір у сумі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя | Карп`як Оксана Орестівна