Справа № 634/249/26 
Провадження № 2/634/269/26 
Категорія 40

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2026 року 
Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді – Зимовського О.С.,
за участю секретаря – Івченко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» пред`явило до суду позов до ОСОБА_1 , яким просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №1920385 від 31.03.2025 в розмірі 19860,00 гривень, з яких 7000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 6860,00 гривень сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 6000,00 гривень сума заборгованості за неустойкою, а також понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31.03.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1920385.
Кредитний договір укладено в електронній формі, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника.
Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» позичальнику у безготівково на рахунок карти НОМЕР_1 .
Згідно з п. 1.2. кредитного договору, сума кредиту становить 7000 грн., який надається строком на 360 днів з 31.03.2025. Дата погашення кредиту 26.03.2026.
Відповідно п.1.5 кредитного договору загальні витрати за кредитом складають 21581,00 грн., денна процентна ставка 0,86 %.
Комісія за обслуговування кредиту нараховується за ставкою 14%. 
Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач також підтверджує, що умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
27.08.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27082025, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси».
Згідно п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання по кредиту, комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості), неустойку (штраф, пеня) та/або проценти за порушення грошового зобов`язання та інші платежі (за наявності) згідно кредитних договорів, право на одержання яких належить клієнту.
Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 27082025 від 27.08.2025, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19860,00 гривень, з яких: 7000,00 гривень сума заборгованості за основним зобов`язанням; 0,00 гривень сума заборгованості по процентам за користування кредитом; 0,00 гривень заборгованість по комісії за надання кредиту; 6860,00 гривень заборгованість по комісії за обслуговування кредиту; 6000,00 гривень сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24 грудня 2025 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 1920385 в розмірі 19860,00 гривень.
Ухвалою суду від 23.03.2026 провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача Король В.А., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник Ковток О.В. у судове засідання не з`явилися, направили до суду заяву про розгляд справи без їх участі а також подали до суду письмові пояснення по справі в яких просили відмовити у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом встановлено, що 31.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1920385.
Відповідно до п. 1.2 договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 7000,00 гривень.
Пунктом 1.3 договору передбачено, що кредит надається загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 31.03.2025. Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється графіком платежів.
Відповідно до п 1.5.1 договору, комісія за надання кредиту: 21,00 гривень, яка нараховується за ставкою 0,30 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. 
Відповідно до п. 1.5.3 договору, проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховуються за ставкою 0.0010 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом.
Згідно до п. 1.5.4 договору, проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 0,0010 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів.
Відповідно до п. 2.1 кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .
З заявки на отримання кредиту № 1920385 від 31.03.2025, яка є додатком до договору про споживчий кредит вбачається, що зарахування кредиту в сумі 7000,00 гривень ініційовано ОСОБА_1 на картку НОМЕР_1 .
Відповідно до копії платіжного доручення № 41943991 від 31.03.2025, платником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» здійснено переказ грошових коштів ОСОБА_1 в сумі 7000,00 грн. на картку НОМЕР_1 , призначення платежу: кошти згідно договору 1920385.
Відповідно до договору факторингу №27082025 від 27.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», прийняло належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27.08.2025 до договору факторингу №27082025 від 27.08.2025, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19860,00 гривень, з яких: 7000,00 гривень сума заборгованості за основним зобов`язанням; 0,00 гривень сума заборгованості по процентам за користування кредитом; 0,00 гривень заборгованість по комісії за надання кредиту; 6860,00 гривень заборгованість по комісії за обслуговування кредиту; 6000,00 гривень сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно пунктам 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19.
Згідно з частинами 1 і 2 статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
У постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зроблено висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12.
Відповідно до договору факторингу № 27082025 від 27.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», прийняло належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27.08.2025 до договору факторингу № 27082025 від 27.08.2025, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача.
Згідно вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надало суду, зокрема, копії кредитного договору про споживчий кредит № 1920385 від 31.03.2025, графік платежів за договором, заяву на отримання кредиту № 1920385 від 31.03.2025, паспорт споживчого кредиту № 1920385, графік платежів до паспорту споживчого кредиту №1920385, анкету заяву на кредит №1920385 від 31.03.2025, платіжне доручення № 41943991 від 31.03.2025. У договорі зазначено, що він укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника.
Відповідач та її представник не заперечують факт укладення договору про споживчий кредит № 1920385 від 31.03.2025.
Разом з тим, надаючи оцінку поданим позивачем доказам, суд висновує про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обставин виконання позивачем зобов`язань за договором. Так, матеріали справи не містять доказів надання відповідачу кредитних коштів за вказаним договором за зазначеним ним реквізитами.
На підтвердження перерахування відповідачу коштів позивач надав копію платіжного доручення 41943991 від 31.03.2025 на суму 7000,00 гривень.
Платіжне доручення, на яке посилається позивач як на підставу переведення коштів на рахунок відповідача, не є належним та допустимим доказом отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки згідно вказаного платіжного доручення кошти в розмірі 7000,00 гривень тільки мають бути перераховані ОСОБА_1 .. Платіжне доручення сформоване ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси». Доказів виконання платіжного доручення матеріали справи не містять.
Суд зазначає, що платіжне доручення це лише розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача. Надходження грошових коштів на рахунок відповідача повинно було бути підтверджено випискою з його банківського рахунку або довідкою банку про зарахування коштів на його рахунок.
Крім того, договір про споживчий кредит № 1920385 від 31.03.2025 не містить інформації про повний номер картки відповідача, на яку за умовами договору мають бути перераховані кредитні кошти. У п. 2.1. договору вказано, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .
До того ж, зазначене вище платіжне доручення не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документа як: посаду особи, відповідальної за здійснення операції та правильність її оформлення (у платіжному дорученні відсутній підпис працівника банку, відповідального за здійснення операції, а також штамп (печатка) відповідної банківської установи про проведення банком означеної операції) та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (будь-яких підписів, в тому числі електронних цифрових, платіжне доручення не містить).
Під час розгляду справи позивач не заявляв будь-які клопотання про витребування інформації про власника банківської картки, на яку, за його твердженням, здійснювалося перерахування коштів. Крім того, позивач не надав суду інших документів, які б належним чином доводили б факт здійснення фінансової операції, пов`язаної з переказом отриманих в межах кредитної лінії коштів на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 .
Отже, позивачем не надано належних доказів на підтвердження переказу коштів на рахунок ОСОБА_2 на підставі договору про споживчий кредит № 1920385 від 31.03.2025, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідного рахунку відповідачу.
Саме по собі укладання договору про споживчий кредит № 1920385 від 31.03.2025 не свідчить про те, що він був виконаний (реалізований). Інших доказів на підтвердження факту перерахування грошових коштів ОСОБА_1 позивач не надав.
За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за недоведеністю, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження переказу коштів на рахунок ОСОБА_1 на підставі договору про споживчий кредит № 1920385 від 31.03.2025, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідного рахунку відповідачу.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають та мають бути віднесені на рахунок позивача.
На підставі викладеного і керуючись ст. 12, 81, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя