ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 677/1038/26
Провадження № 33/820/568/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Сіренка Максима Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сіренка Максима Юрійовича на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2026 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
За постановою суду ОСОБА_1 01 червня 2026 року о 18 год 39 хв, рухаючись по вул. Лесі Українки у с. Малі Зозулинці Хмельницької області, керував транспортним засобом «Сімсон», д.н.з. відсутній, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager та в закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_1 , адвокат Сіренко М.Ю., подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вважає, що суд першої інстанції незаконно допустив спрощений підхід до розгляду справи, оскільки не надав належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи, та розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив його право на захист.
Стверджує, що оскільки у ОСОБА_1 немає категорії водійського посвідчення А1, він не є водієм у розумінні ст. 130 КУпАП, а є іншою особою.
Вказує, що працівниками поліції неправильно встановлено модель транспортного засобу та чи потрібна відповідна категорія водійського посвідчення для керування ним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Сіренко М.Ю., на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані з необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів, і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 681372 від 01 червня 2026 року, з якого вбачається, що 01 червня 2026 року о 18 год 39 хв у с. Малі Зозулинці по вул. Лесі Українки у Хмельницькій області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Сімсон», д.н.з. не зареєстрований, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушенням мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1); 
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 01 червня 2026 року, якими підтверджується, що ОСОБА_1 направлявся до КНП «Красилівська багатопрофільна лікарня» Красилівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області у зв`язку із виявленими в результаті огляду, проведеного поліцейськими, ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та почервоніння обличчя (а.с. 4);
- відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, якими підтверджується, що 01 червня 2026 року о 18 год 39 хв ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Сімсон» та був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування з поліцейськими водій повідомив, що його транспортний засіб це - перероблений мопед «Верховина». Правоохоронці виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. На запитання поліцейських, чи вживав він алкогольні напої, водій повідомив, що випив сто грамів горілки. У зв`язку з цим, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в найближчому медичному закладі, однак водій відмовився від проходження такого. На запитання правоохоронця, чи є у нього водійське посвідчення, водій вказав, що воно у нього наявне, однак немає відповідної категорії на мотоцикли. Після цього, поліцейськими було повідомлено, що стосовно нього будуть складені матеріали про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. На уточнювальне питання працівників поліції, що це за транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , оскільки на ньому відсутній номерний знак, останній повідомив, що раніше це був мопед «Верховина», однак зараз це самостійно сконструйований транспортний засіб, оскільки майже всі комплектуючі у нього від мопеда «Сімсон». Після складення матеріалів про адміністративне правопорушення поліцейські роз`яснили йому права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Надалі, правоохоронці ознайомили водія зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та відсторонили його від керування транспортним засобом (а.с. 7).
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їхньої достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доказів, які б підтверджували їхню фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав вказаним доказам належної оцінки, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі є необґрунтованими.

Твердження сторони захисту про те, що місцевий суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив його право на захист, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 надав згоду на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлень, про що свідчить його підпис у заявці (а.с. 8).
Судом першої інстанції водія було повідомлено шляхом надсилання SMS-повідомлення на його номер телефону у застосунку Viber про те, що 19 червня 2026 року об 11 годині в приміщенні Красилівського районного суду Хмельницької області відбудеться розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно нього. Вказана обставина підтверджується довідкою про доставку повідомлень від 16 червня 2026 року (а.с. 12).
Разом з тим, ОСОБА_1 у судове засідання місцевого суду не з`явився, хоча був завчасно повідомлений належним чином.
Тому, апеляційний суд не вбачає порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 на захист. 

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки у ОСОБА_1 немає категорії водійського посвідчення «А1», він не є водієм у розумінні ст. 130 КУпАП, а є іншою особою, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Як вбачається з відеозаписів, наявних у матеріалах справи, ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що водійське посвідчення у нього наявне, однак ним не було отримано відповідну категорію для керування мопедами.
ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення був наділений спеціальним правом на керування транспортними засобами, оскільки отримав водійське посвідчення. Відсутність у нього відкритої категорії «А1» свідчить лише про обмеженість права керування транспортним засобом відповідної категорії - мопедами та може утворювати склад іншого адміністративного правопорушення, однак не змінює правового статусу особи як водія.
Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП розмежовує «водіїв» та «інших осіб» залежно від наявності у особи спеціального права керування транспортними засобами. ОСОБА_1 такого права не був позбавлений і мав чинне посвідчення водія, а тому не може вважатися «іншою особою» лише через керування транспортним засобом іншої категорії.
Інше тлумачення вказаної норми закону призводило б до ситуацій, коли одна й та сама особа одночасно є водієм щодо автомобіля та «іншою особою» щодо мопеда, що в свою чергу, суперечить системному розумінню законодавства та меті санкції ст. 130 КУпАП.

Щодо тверджень адвоката Сіренка М.Ю. про те, що працівниками поліції неправильно встановлено модель транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , та чи потрібна відповідна категорія водійського посвідчення для керування ним, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до Правил дорожнього руху механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 кубічних см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Як вбачається з відеозаписів, наявних в матеріалах справи, ОСОБА_1 керував транспортним засобом типу мопед, який оснащений двигуном, що він підтвердив працівникам поліції.
Разом з тим, вказаний мопед не був оснащений номерним знаком або офіційно зареєстрований. Зі слів водія, він самостійно змінив його технічні характеристики і конструкцію, оскільки більшість деталей, у тому числі і двигун, були використані ним від мопеда «Сімсон», а отже, він приводиться в рух за допомогою двигуна.
Разом з тим, диспозиція статті 130 КУпАП не вимагає ідентифікації конкретної моделі транспортного засобу. Вказаною нормою передбачено відповідальність водія за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, або відмову від проходження огляду на визначення такого стану. 
А тому, доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було неправильно встановлено транспортний засіб та чи потрібна на нього окрема категорія водійського посвідчення, апеляційний суд відхиляє, оскільки вони є суб`єктивною оцінкою сторони захисту наявних у матеріалах справи доказів та жодним чином не впливають на висновки місцевого суду.

З урахуванням наведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд. 

Адміністративне стягнення, накладене на нього в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт, відсутні.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника, адвоката Сіренка Максима Юрійовича – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду  Федорова Н.О.