Справа № 485/1555/26
Провадження №2/485/983/26

РІШЕННЯ
іменем України

15 вересня 2026 року  м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючий - суддя Соловйов О.В.,
секретар судового засідання Камінський Б.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі ТОВ "ФК "Кредит-Капітал") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 30 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (далі ТОВ "Авентус Україна") та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір № 3428645 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачці кредит у сумі 10200,00 грн, а відповідачка зобов"язалася повернути кредит, сплатити відсотки та інші платежі передбачені договором. 21 вересня 2021 року права грошової вимоги за вказаним кредитним договором відступлені ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" на підставі договору факторингу № ККАУ-21092021. Відповідачкою умови кредитного договору не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 33406,00 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 10200,00 грн та заборгованості за відсотками 23206,00 грн.
Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн.
01 вересня 2026 року представник відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , направив до суду відзив на позовну заяву. Згідно вказаного відзиву позовні вимоги позивача визнає частково, а саме визнає в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 10200,00 грн та в частині нарахованих відсотків в сумі 4360,50 грн, в заводженні позовних вимог в частині стягнення відсотків в сумі в сумі 18845,50 грн просить відмовити. В обґрунтування зазначив, що кредитним договором строк кредитування встановлений 30 днів, нарахування відсотків більш ніж за 30 днів є неправомірним, в той час як кредитор нараховував відсотки ще протягом 235 днів після закінчення 30-денногго строку кредитування. Також звернувся до суду з заявою про зменшення витрат на правову допомогу до 3000,00 грн.
03 вересня 2026 представник відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав додаткові пояснення, в яких вказав, що умови договору які передбачають автоматичну пролонгацію строку кредитування є нікчемними у відповідності до ст.. 18 Закону України «Про захист право споживачів».
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача згідно поданої письмової заяви просив розгляд справи проводити без участі представника ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", позов підтримав.
Відповідачка та її представник про причини неявки суд не повідомили.
На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних доказів.
У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 30 грудня 2020 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 було укладено договір № 3428645 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ "Авентус Україна" надало відповідачці кредит у розмірі 10200,00 грн шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 надані останньою з метою отримання кредиту, строком кредитування на 30 днів (п. 1.4. Договору), зі сплатою стандартної процентної ставки в розмірі 1,90 % в день, та зі сплатою зниженої процентної ставки в розмірі 1,43% в день. (а.с. 17-20).
Відповідно до п. 1.5. Договору стандартна процентна ставка застосовується у межах строку кредиту вказаного в п. 1.4. цього Договору та у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація з ініціативи споживача , відповідно до п. 4.2. Договору.
Пунктом 1.5.1. Договору передбачено, що знижена процентна ставка застосовується якщо споживач у межах строку, зазначеного в п. 1.4. Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач як учасник програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4. Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Розділом 4 «Пролонгація строку кредиту» Договору передбачені умови пролонгації строку кредитування.
Порядок продовження строку кредиту за ініціативою споживача (далі пролонгація (п. 4.2 Договору):
4.2.1. споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п. 4.2.2. договору.
4.2.2. пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та не сплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів:
- перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в особистому кабінеті в розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення», або
- протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства info@creditplus.ua( в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлення товариству, що розміщений на Веб-сайті в розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.
Порядок автопролонгації строку кредиту (далі автопролорнгація) (п. 4.3.).
4.3.1. сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніжна 90 календарних днів поспіль, крів випадку, якщо в цей день повинна відбутись пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2.2.-4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою дату повернення кредиту. 
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А819599, час відправки ідентифікатора позичальнику 30.12.2020 13:04 на номер телефону НОМЕР_2 зазначений в договорі, що підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ " Авентус Україна " (а.с. 21).
Зарахування коштів в сумі 10200,00 грн на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 відбулося 30 грудня 2020 року, що підтверджується відомостями листа ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім»" від 18 липня 2025 року (а.с.22).
Згідно листа АТ КБ «Приват банк» на ім`я ОСОБА_1 банком емітована банківська картка № НОМЕР_3 , та випискою по рахунку підтверджено зарахування коштів в сумі 10200,00 грн 30 грудня 2020 року (а.с.89-90).
21 вересня 2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір факторингу № ККАУ-21092021, у відповідності до умов якого ТОВ "Авентус Україна" передав (відступив) ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" за плату, а ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" прийняв належні ТОВ "Авентус Україна" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників до цього договору (а.с. 29-33).
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № ККАУ-21092021 від 21 вересня 2021 року, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 3428645 в сумі 33406,00 грн, з яких: 10200,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23206,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 33 зворот).
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за вище вказаним кредитним договором також вбачається, що відповідачка взяті на себе зобов"язання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконувала, заборгованість складає 33406,00 грн, з яких: 10200,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23206,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 23-28).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
З договору № 3428643 про надання споживчого кредиту від 30 грудня 2020 року, вбачається що його укладено в електронній формі.
У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачкою кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Наданий договір відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ "Авентус Україна" за договором № 3428643 про надання споживчого кредиту від 30 грудня 2020 року, до позивача у справі.
Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору, на час ухвалення рішення позивачу за відступлення права вимоги борг не сплатив, за таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення.
Посилання представника відповідача у відзиві на порушення з боку позивача в частині нарахування відсотків, а саме нарахування відсотків поза межами строку кредитування є безпідставними.
Як було значено вище, умовами договору передбачена можливість пролонгації строку кредитування з ініціативи споживача (відповідачки) шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та не сплачених на дату платежу процентів.
Відповідно до графіку платежів, який є додатком договору про надання споживчого кредиту № 3428643 від 30 грудня 2020 року датою повернення кредиту та сплатою нарахованих процентів є 29 січня 2021 року (а.с. 20 зворот).
З розрахунку заборгованості за договором № 3428643 від 30 грудня 2020 року вбачається, що відповідачкою здійснено оплату всіх нарахованих відсотків в сумі 4360,50 грн. При цьому матеріали справи не містять відомостей, та про це не зазначає в своєму відзиві представник відповідача, про те, що відповідачка у передбачений п. 4.2.2. спосіб зверталася до кредитора з повідомленням про небажання продовження строку користування кредитом.
Враховуючи сплату нарахованих відсотків та неповідомлення відповідачкою про небажання продовжувати строк користування кредитом, строк користування кредитом продовжився ще на 30 днів.
Окрім того, після закінчення строку користування кредитом, з урахуванням продовження строку користування кредитом за ініціативою відповідачки, останньою заборгованість погашена не була, в зв`язку з чим строк користування кредитом було продовжено в порядку передбаченому п. 4.3.1. договору ще на 90 днів. 
Враховуючи вище викладене, нарахування відсотків за кредитним договором здійснено у відповідності до умов договору з урахування пролонгації строку користування кредитом за ініціативою відповідачки та з урахуванням автоматичної пролонгації, що відображено у розрахунку заборгованості.
Доводи представника відповідача про нарахування відсотків на протязі 235 днів після закінчення 30-денногго строку кредитування спростовуються наданим позивачем розрахунком заборгованості з якого не вбачається про таке нарахування. Як було значено вище нарахування відсотків здійснено у відповідності до передбаченого договором строку кредитування тривалістю 30 днів, та з урахуванням пролонгації за ініціативою позичальника на 30 днів та автоматичної пролонгації, передбаченої умовами договору, ще на 90 днів.
Щодо тверджень представника про нікчемність умов договору, які передбачають пролонгацію строку кредитування слід зазначити наступне.
Відповідно до ст.. 18 Закону України «Про споживче кредитування», на яку в своїх письмових поясненнях посилаються представник відповідачки, несправедливими є, зокрема, умови договору про надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі. Відповідно до ч. 5 вказаної статті, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Разом з тим, при нарахуванні відсотків, кредитор не діяв на власний розсуд, а керувався виключно погодженими сторонами умовами договору. Умовами договору не передбачено укладення додаткових договорів для пролонгації строку кредитування чи отримання згоди позичальника на таку пролонгацію. 
Також судом не вбачається нечіткість та двозначність умов договору в цій частині. Умовами договору чітко передбачено за яких умов відбувається пролонгація строку кредитування за ініціативи позичальника, та які дії вона має вчинити якщо не бажає продовжувати строк кредитування, та чітко передбачено за яких умов відбувається автоматична пролонгація строку кредитування та на який період та яка відсоткова ставка застосовується при пролонгації.
Таким чином, підстави для визнання умов договору щодо пролонгації строку кредитування нікчемними відсутні.
У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 50).
Таким чином, у зв"язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). 
У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. 
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. 
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зробив висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права встановить, що розмір гонорару є завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним згідно ціни позову.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору № 0107 про надання правничої допомоги від 01 липня 2025 року укладеного між ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" та адвокатським об`єднанням "Апологет" (а.с. 37 зворот), пунктом 2.3. якого передбачено, що вартість наданих послуг правничої допомоги за 1(одну) кредитну справу складає 8000,00 грн, акт № 25 наданих послуг (а.с. 38); детальний опис наданих послуг до акту № 25 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року (а.с. 38 зворот).
Суд бере до уваги, що позовні вимоги ґрунтуються на праві грошової вимоги, що виникло з правочину, укладеного у письмовій формі. За своєю сутністю спірні правовідносини не є складними, а судова практика по такій категорії справ є усталеною. Розгляд справи здійснено судом оперативно в одному судовому засіданні без учасників справи.
Отже, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача в контексті положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 8000,00 грн є необґрунтованою, оскільки не відповідає критеріям співмірності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, та критерію реальності таких витрат (обсяг юридичної та технічної роботи, пов`язаної з розглядом справи у суді та її доцільністю).
Таким чином, беручи до уваги обсяг та зміст позовних вимог, складність справи, обсяг виконаних представником позивача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат позивача на правову допомогу в межах суми понесених ним витрат в розмірі 3000,00 грн, оскільки, такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність.
Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою:  АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28) заборгованість за договором № 3228645 про надання споживчого кредиту від 30 грудня 2020 року в сумі 33406,00 грн (тридцять три тисячі чотириста шість грн 00 к.), з яких: 10200,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23206,00 грн - заборгованість за відсотками; а також судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн 40 к.) та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн (три тисячі грн 00 к)..
У стягненні решти витрат на правничу допомогу позивачу відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення - 15 вересня 2026 року.

Суддя О. В. Соловйов