ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2026 року Чернігів Справа № 620/4250/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу  
за позовом	ОСОБА_1 	
до	Військової частини НОМЕР_1 	
про	визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 	
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому, із урахуванням заяви про зміну предмету спору, просить:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 02.04.2025 по 23.02.2026 грошового забезпечення (посадового окладу та окладу за військовим званням), а також всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, грошової допомоги для оздоровлення, яка виплачувались у 2025-2026 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яка виплачувались у 2026 році, компенсації за невикористані дні відпусток (щорічної та додаткових), яка виплачувалася у 2026 році, одноразової грошової допомоги при звільненні, яка виплачувалася у 2026 році), визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2026 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату за період з 02.04.2025 по 23.02.2026 грошового забезпечення (посадового окладу та окладу за військовим званням), а також всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, грошової допомоги для оздоровлення, яка виплачувались у 2025-2026 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яка виплачувались у 2025 році, компенсації за невикористані дні відпусток (щорічної та додаткових), яка виплачувалася у 2026 році, одноразової грошової допомоги при звільненні, яка виплачувалася у 2026 році), визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2026 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум;
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 02.04.2025 по 23.02.2026, з встановленням базового місяця – березня 2018 року;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 02.04.2025 по 23.02.2026 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березня 2018 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, та виплатити з урахуванням виплачених сум;
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2025, 2026 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, компенсації за невикористані дні відпусток, одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування у складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2025, 2026 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, компенсацію за невикористані дні відпусток, одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум;
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 11 днів невикористаної додаткової відпустки, що передбачена ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний захист» військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах» від 01.08.2012 року № 702, за 2021-2025 роки;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 11 днів невикористаної додаткової відпустки, що передбачена ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний захист» військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово- емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах» від 01.08.2012 року №702, за 2021-2025 роки, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум;
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням за період з 28.04.2025 р. по 23.02.2026 р. з урахуванням календарної та пільгової вислуги у розмірі 30 відсотків;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 перераховану надбавку за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням за період з 28.04.2025 р. по 23.02.2026 р. з урахуванням календарної та пільгової вислуги у розмірі 30 відсотків;
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати «надбавки за особливості проходження служби» передбаченої абзацом четвертим підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 28.04.2025 р. по 23.02.2026 р. з урахуванням належного ОСОБА_1 розміру «набавки за вислугу років»;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату «надбавки за особливості проходження служби» передбаченої абзацом четвертим підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 28.04.2025 р. по 23.02.2026 р. з урахуванням належного ОСОБА_1 розміру «набавки за вислугу років;
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки (основної та додаткової), а також одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням належного ОСОБА_1 розміру «набавки за вислугу років» та «надбавки за особливості проходження служби»;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату грошової компенсації за невикористані дні відпустки (основної та додаткової), одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням належного ОСОБА_1 розміру «набавки за вислугу років» та «надбавки за особливості проходження служби»;
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не зарахування до пільгової вислуги років ОСОБА_1 періодів, безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України із розрахунку один місяць служби за три місяці;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати пільгову вислугу років ОСОБА_1 , врахувавши періоди безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 04.05.2022 по 25.06.2022, з 20.07.2022 по 08.08.2022, з 17.09.2022 по 04.10.2022, з 04.11.2022 по 02.01.2023, з 13.01.2023 по 31.01.2023, з 08.03.2023 по 07.04.2023, з 10.08.2023 по 24.08.2023, з 03.04.2025 по 14.08.2025, із розрахунку один місяць служби за три місяці, перерахувати загальну вислугу років та внести відповідні зміни у наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23 лютого 2026 р. № 59;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання);
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання) у розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що останній проходив військову службу з 02.04.2025 по 23.02.2026 у військовій частині НОМЕР_1 . Зазначив, що посадовий оклад та оклад за військовим званням за період із 02.04.2025 по 23.02.2026 обраховувалися із застосуванням прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 (1762 грн), а не станом на 01.01.2026, що, відповідно, вплинуло на правильність обчислення інших видів грошового забезпечення. Грошова допомога на оздоровлення за 2025–2026 роки, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, компенсація за невикористані відпустки та одноразова грошова допомога при звільненні були розраховані без урахування індексації грошового забезпечення; індексація грошового забезпечення за період з 02.04.2025 по 23.02.2026 з урахуванням базового місяця – березня 2018 року – не виплачувалася. Також позивачу не виплачено компенсацію за щорічну додаткову відпустку, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 702, для військовослужбовців, які проходять службу в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними та екологічними умовами, оскільки селище Гончарівське віднесено до населених пунктів, визначених додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106, що надає право на додаткову відпустку тривалістю три календарні дні на рік. Позивач вважає, що надбавка за вислугу років, а також пільгова вислуга років обраховані неправильно. Разом з тим, у 2025 році йому не виплачено підйомну допомогу, незважаючи на поданий рапорт. Із огляду на наведене позивач звернувся до суду з метою стягнення невиплачених сум.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.04.2026 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків його позовної заяви, подавши до суду заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших поважних підстав пропуску цього строку, підтверджених належними доказами.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.05.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та надано відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі на надання відзиву на позов; витребувано у відповідача: довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 з 02.04.2025 р. по 23.02.2026; копії карток особового рахунка військовослужбовця ОСОБА_1 за 2025-2026 роки; копію наказу про виключення зі списків в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; довідку про вартість речового майна, належного до видачі ОСОБА_1 .
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.06.2026 у відповідача витребувано повторно: довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 з 02.04.2025 по 23.02.2026; копії карток особового рахунка військовослужбовця ОСОБА_1 за 2025-2026 роки; копію наказу про виключення зі списків в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; довідку про вартість речового майна, належного до видачі ОСОБА_1 .
06.07.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю, необгрунтованістю та недоведеністю. Зазначив, що у період із 18.06.2025 по 23.02.2026 включно розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, а також інших визначених законодавством осіб підлягали обчисленню виходячи з розрахункової величини 1762 гривні шляхом її множення на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений додатками 1, 12, 13 та 14. Вказав на відсутність правових підстав для задоволення вимоги позивача щодо перерахунку та виплати йому матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2026 рік, оскільки з відповідним рапортом військовослужбовець не звертався, жодних доказів наявності визначених законом підстав для її виплати не надав. Вважає позовну вимогу відносно нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період із 02.04.2026 по 23.02.2026 безпідставною, необгрунтованою та недоведеною. Щодо перерахунку та доплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2025, 2026 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, компенсацію за невикористані дні відпусток, одноразової грошової допомоги при звільненні зазначає, що вказані виплати мають разовий характер, а тому не підлягають індексації. Також, на думку відповідача, не підлягає задоволенню вимога щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за 11 днів невикористаної додаткової відпустки, що передбачена ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний захист» військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки у військової частини НОМЕР_1 відсутні підтверджуючі документи , що надають право на таку додаткову відпустку в кількості 11 діб. Разом з тим, відповідач не володіє інформацією щодо місця дислокації військової частини НОМЕР_2 та фактичного перебування позивача у період служби з 2021 по 2022 роки. При цьому ОСОБА_1 компенсовано додаткову відпустку як учаснику бойових дій (передбачену пунктом 12 статті 12 розділу ІІІ Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") за 2023, 2024, 2025, 2026 роки в кількості 56 діб. Відносно нарахування та виплати надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, грошової компенсації за невикористані дні відпустки (основної та додаткової), а також одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 28.04.2025 р. по 23.02.2026 з урахуванням пільгової вислуги зазначив, що при визначенні розміру вказаних виплат враховується календарна вислуга років. Пільгова вислуга років спрямована на зарахування періодів служби до загального стажу у збільшеному розмірі, виключно для розрахунку права на військову пенсію за вислугу років. Також з приводу перерахунку пільгової вислуги років із врахуванням періодів безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України вказав, що для зарахування такої вислуги військовослужбовець має приймати безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів. Не кожна діяльність підрозділу автоматично прирівнюється до безпосередньої участі у бойових діях, а тому довідка, видана Військовою частиною НОМЕР_1 від 29.09.2025, на яку посилається позивач, не є належним доказом фактичної участі у відповідних заходах та не є підставою для визначення пільгової вислуги років, оскільки в ній відсутні відомості щодо безпосередньої часті у бойових діях. Щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце служби зауважив, що така виплачується після реєстрації місця проживання військовослужбовця в населеному пункті за місцем військової служби. Водночас позивач не надав доказів на підтвердження вказаної обставини, а тому позовна вимога не підлягає задоволенню. 
До відзиву представником відповідача долучено клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі №240/401/26. Заявник посилається на те, що ухвалою Верховного Суду від 22.05.2026 справу № 240/401/26 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для вирішення питання щодо однакового застосування норм права у спорах, пов`язаних із застосуванням постанови Кабінету Міністрів України № 481 від 12.05.2023. Вважає, що правовідносини у справі № 240/401/26 є подібними до правовідносин у цій справі, а тому просить зупинити провадження до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зазначеній справі.
Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій просив задовольнити позов у повному обсязі. Зазначив, що починаючи з 18.06.2025 відновлено дію попередньої редакції пункту 4 постанови № 704, відповідно до якої посадові оклади та оклади за військовими (спеціальними) званнями визначаються виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня відповідного року, помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт. Також, ураховуючи щомісячний характер індексації грошового забезпечення та її призначення щодо підтримання купівельної спроможності грошового забезпечення в умовах зростання споживчих цін, вона підлягає врахуванню у складі грошового забезпечення військовослужбовців при обчисленні належних їм виплат. Щодо доводів відповідача з приводу відсутності інформації про місце дислокації військової частини НОМЕР_2 та фактичне перебування позивача у період служби з 2021 по 2022 роки зазначив, що розташування військової частини НОМЕР_2 є сталим (с-ще Гончарівське). Разом з тим, у розпорядженні відповідача перебувала особова справа ОСОБА_1 , де, серед іншого, міститься послужний список, обліково-послужна картка, зі смісту яких прослідковується місце та час проходження військової служби позивачем. Також, як убачається з Порядку № 260, при визначенні розміру надбавки за вислугу років має враховуватися загальна вислуга – у календарному та пільговому обчисленні. З приводу аргументів відповідача про неналежність довідки військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2025 № 909 як доказу безпосередньої участі у бойових діях та її неможливість бути підставою для обчислення пільгової вислуги років зауважив, що така позиція є суперечливою, оскільки зазначена довідка видана відповідачем про участь у бойових діях, відповідно містить інформацію про участь позивача у бойових діях та кількість днів такої участі. Така оцінка відповідачем змісту виданого ним документа є нелогічною та необґрунтованою. Окрім цього, чинне законодавство не містить вимог реєстрації місця проживання військовослужбовця в населеному пункті за новим місцем несення військової служби як умови для виплати підйомної допомоги, а тому, ураховуючи подання позивачем рапорту та підтверджуючих документів, відмова відповідача не грунтується на вимогах закону. Позивач просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, посилаючись на можливе надмірне затягування її розгляду та порушення права на своєчасний розгляд справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 із 02.04.2025 по 23.02.2026, що підтверджується копіями військового квитка позивача, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.04.2025 № 101 та від 23.02.2026 № 59.
Позивач вважає, що розрахунок посадового окладу, окладу за військове звання в період із 18.06.2025 по 23.02.2026 здійснювався виходячи з прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2018 року (1762 грн), а не станом на 01.01.2026, а отже й інші види грошового забезпечення також розраховувалися неправильно; грошова допомога на оздоровлення за 2025–2026 роки, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, компенсація за невикористані відпустки, одноразова грошова допомога при звільненні обчислені без урахування у складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення; не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 02.04.2025 по 23.02.2026 з урахуванням базового місяця – березня 2018 року; не виплачено компенсацію за додаткову відпустку, передбачену Постановою КМУ № 702 від 01 серпня 2020 року, а саме за переліком місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, проходження військової служби (крім військовослужбовців строкової служби) в яких дає право на щорічну додаткову відпустку (п. 6. Військові частини (підрозділи органів Держприкордонслужби), що дислоковані в населених пунктах, визначених у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію Законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 3 днів на рік). Так, с-ще Гончарівське належить до населених пунктів, визначених у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року № 106; неправильно розраховано надбавку за вислугу років; неправильно розрахована пільгова вислуга років; не виплачено підйомну допомогу у 2025 році за наявності рапорту.
Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, тому звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав та інтересів. 
Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Абзац п`ятий статті 17 Конституції України встановлює, що Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно зі статтею 40 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі – Закон №2232-XII) гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України “Про Збройні Сили України”, “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, “Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей” та іншими законами.
Частина перша статті 43 Закону №2232-XII встановлює, що фінансове забезпечення заходів, пов`язаних з організацією військової служби і виконанням військового обов`язку, здійснюється за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України. Додаткове фінансування цих заходів може відбуватися за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.
Отже нарахування грошового забезпечення військовослужбовців здійснюється за рахунок Державного бюджету.
Вимогами статті 92 Конституції України визначено, що Державний бюджет України і бюджетна система України встановлюються виключно законами України.
Виключно законом про Державний бюджет України відповідно до статті 95 Конституції України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.
Держава прагне до збалансованості бюджету України.
Згідно зі статтею 96 Конституції України Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 1 січня по 31 грудня, а за особливих обставин - на інший період.
Кабінет Міністрів України не пізніше 15 вересня кожного року подає до Верховної Ради України проект закону про Державний бюджет України на наступний рік. Разом із проектом закону подається доповідь про хід виконання Державного бюджету України поточного року.
Відповідно до статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі – Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
За військовослужбовцями, які тимчасово проходять військову службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.
За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:
дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, відповідно до статті 23 Закону №2011-XII здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.
Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.
Тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців затверджені постановою №704.
Пунктом 4 постанови №704 в редакції до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови від 21.02.2018 №103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” (далі – постанова №103), встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Пунктом 6 постанови №103 вирішено внести зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються.
Пунктом 3 Змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою №103, пункт 4 Постанови №704 викладено в такій редакції:
“ 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.”.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови №103.
Таким чином, з 29.01.2020 пункт 4 постанови №704 відновив свою дію в редакції, яка діяла до внесення змін постановою №103 та діє в редакції, відповідно до якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Зазначена норма права передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями визначаються, як правило, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. Лише у тому разі, якщо розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб є меншим ніж 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, для проведення відповідних розрахунків використовується величина, яка дорівнює 50 відсоткам розміру мінімальної заробітної плати.
Водночас Верховна Рада України ухвалила Закон України від 06.12.2016 №1774-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” (далі - Закон №1774-VIII), що відповідно до пункту 1 вказаного розділу набрав чинності з 1 січня 2017 року.
Пунктом 3 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1774-VIII установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Отже положення пункту 4 постанови №704 та пункту 3 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1774-VIII підлягають солідарному застосуванню, тобто: з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями слід визначати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови №704; співвідношення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, та мінімальної заробітної плати на розрахунок посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями, з огляду на положення пункту 3 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1774-VIII не впливає.
Верховний Суд у постанові від 19.01.2022 у справі №826/9052/18 дійшов висновку про необхідність зобов`язання Кабінету Міністрів України скасувати підпункт 1 пункту 3 Змін, що вносяться до Постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою №103, щодо внесення змін до постанови №704, що додатково свідчить про неможливість застосування пункту 4 в редакції постанови №103.
Внаслідок вказаних обставин з 29.01.2020 відновлена дія обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відміну від попереднього правила обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімумом для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018.
Пункт 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 №2629-VIII “Про Державний бюджет України на 2019 рік” установлював, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2018 року.
Водночас, зокрема, Закон України від 14.11.2019 № 294-IX “Про Державний бюджет України на 2020 рік” (далі – Закон № 294-IX), Закон України від 15.12.2020 № 1082-IX “Про Державний бюджет України на 2021 рік” (далі – Закон № 1082-IX), Закон України від 12.12.2021 № 1928-IX “Про Державний бюджет України на 2022 рік” (далі – Закон № 1928-IX), Закон України від 03.11.2022 № 2710-IX “Про Державний бюджет України на 2023 рік” (далі – Закон № 2710-IX), Закон України від 9.11.2023 № 3460-IX “Про Державний бюджет України на 2024 рік” (далі – Закон № 3460-IX), Закон України від 19.11.2024 № 4059-IX “Про Державний бюджет України на 2025 рік” (далі – Закон № 4059-IX), Закон України від 03.12.2025 № 4695-IX «Про Державний бюджет України на 2026 рік» (далі - Закон № 4695-IX) таких застережень щодо застосування як розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, на 2025-2026 роки для визначення грошового забезпечення військовослужбовців не містять.
Про наявність правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, вказував Верховний Суд в своїх постановах від 11.02.2021 у справах №240/11952/19, №200/3757/20-а та №200/3774/20-а.
Таким чином, у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законами № 294-IX, № 1082-IX, №1928-IX, №2710-IX, № 3460-IX, № 4059-IX, № 4695-IX у осіб з числа військовослужбовців та деяких інших осіб, розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, які стосуються нарахування та виплати щомісячного грошового забезпечення за період, про який просить позивач з 02.04.2025 по 23.02.2026.
Щодо вимог позивача в частині, що стосується щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премії), компенсації за невикористані дні відпусток, одноразової грошової допомоги при звільненні, а також допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суд вважає за необхідне вказати на таке.
Суд враховує, що визначення розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, компенсації за невикористані дні відпусток, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань знаходяться в залежності від розмірів, зокрема, посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців.
Відповідно до пункту 2 розділу XXІІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі – Порядок № 260) грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.
Відповідно до пункту 6 розділу XXІІІ Порядку №260 розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально – побутових питань здійснюється відповідно до розділу XXIV Порядку № 260, пунктом 1 якого визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги (пункт 9 розділу XXIV Порядку № 260).
Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу XVI Порядку N 260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.
Згідно із пунктами 4, 5 Розділу XXXII Порядку N 260 одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, при звільненні з військової служби виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року N 460.
Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються:
звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою;
які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою на день звільнення з військової служби з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення;
яких відсторонено від посад відповідно до Кримінального процесуального кодексу України або яких відсторонено від виконання службових повноважень у зв`язку зі складанням щодо них протоколу про адміністративне корупційне правопорушення, - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород), на які мали право військовослужбовці за останньою займаною посадою на день відсторонення від посад (відсторонення від виконання службових повноважень) з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення.
Відповідачем не заперечується, що зазначені вище види грошового забезпечення позивача здійснювались у спірні періоди із застосуванням при їх обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням позивача такої розрахункової величини як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, який складав 1762, 00 грн.
Таким чином, оскільки визначення розмірів основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі грошова допомога для оздоровлення й матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, знаходиться в залежності від розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, які обраховуються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, тому позовні вимоги в цій частині також мають бути задоволенні.
Щодо вимог позивача в частині, що стосується нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 04.12.2024 по 26.02.2026, зі встановленням базового місяця - березня 2018 року, суд зазначає таке.
Абзацом 2 частини третьої статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон №1282-ХІІ.
Так, статтею 2 Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до положень статей 4, 6 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Так постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затверджений Порядок № 1078, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Пунктом 1-1 Порядку № 1078 визначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 № 491-IV.
Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
09.12.2015 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та введення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - постанова № 1013), яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, якою були підвищені посадові оклади окремих працівників бюджетної сфери і не встановлювали підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовцям.
У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09.12.2015 № 1013 істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.
У редакції постанови від 09.12.2015 №1013 пункт 5 Порядку № 1078 викладено у такій редакції:
«З 01.12.2015 замість «базового» місяця введено поняття «місяць, у якому відбулося підвищення» - у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймалося за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу…».
Таким чином, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку №1078.
Вищенаведене зумовлює висновок суду про те, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці (грошового забезпечення). За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку № 1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Внаслідок внесених постановою №1013 змін Порядок № 1078 у редакції, що застосовується з 01.12.2015, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований підхід до обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації всіх працівників.
Для проведення індексації з 01.12.2015 замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.
Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Таке визначення цього поняття висновується із системного тлумачення пункту 5 Порядку №1078 у редакції, яка була запроваджена з 01.12.2015.
Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож з 01.12.2015 зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.
У цьому полягає одна з основних відмінностей поняття «місяць підвищення доходу» від терміну «базовий місяць», позаяк визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.
Водночас вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.
Відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.
Суд зауважує, що посадові оклади військовослужбовців визначаються постановою Кабінету Міністрів України.
Схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені з 01.03.2018 постановою № 704, якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Згідно з абзацу 5 пункту 5 Порядку № 1078 у разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.
Отже, з набранням чинності постановою №704 відбулись зміни розміру тарифних ставок (посадових окладів) відповідних категорій військовослужбовців.
Таким чином, оскільки підвищення розміру тарифної ставки (посадового окладу) військовослужбовців відбулось на підставі постанови №704, яка набрала чинності 01.03.2018, то нарахування й виплата поточної індексації з 01.03.2018 військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та деяким іншим осіб мала здійснюватися з урахуванням місяця підвищення доходів - березень 2018 року.
Водночас, статтею 39 Закону № 3460-IX установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.
В свою чергу статтею 34 Закону № 4059-IX установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується.
Разом з цим, Порядок №1078 пов`язує обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації зі зміною окладів (тарифних ставок), тому базовий місяць індексації грошового забезпечення (заробітної плати) змінюється виключно у разі підвищення посадових окладів (тарифних ставок).
Так, відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку №1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових. Підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100%, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Верховний Суд у постанові від 29.11.2023 у справі №260/2724/21 зазначив, що з 01.12.2015 відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.
Тобто, спеціальним законодавчим актом, який регулює порядок індексації грошових доходів, зміну базового місяця для подальшої індексації обумовлено саме підвищенням тарифних ставок (окладів). Збільшення інших складових заробітної плати (грошового забезпечення) без зміни тарифної ставки (окладу) не тягне зміни розрахунку суми індексації.
Зміна тарифних ставок (окладів) військовослужбовців відбулась з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою №704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Тому, встановлення статтею 39 Закону № 3460-IX правила, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року, а також встановлених статтею 34 Закону № 4059-IX, норми, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків, не впливає на визначення базового місяця для проведення індексації військовослужбовцям, оскільки після прийняття Урядом постанови № 704, якою було затверджені схеми окладів військовослужбовців, які до теперішнього часу не змінювалися, та з прийняттям якої саме й було обумовлено визначення базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців, відтак базовим місяцем для визначення індексації залишився березень 2018 року.
Отже відповідач був зобов`язаний нараховувати та виплачувати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 02.04.2025 по 23.02.2026, про який позивач просить, зі встановленням базового місяця - березня 2018 року.
При цьому, суд наголошує на тому, що індексація грошового забезпечення являється складовою грошового забезпечення (заробітної плати) в частині додаткового грошового забезпечення та є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці працівників в тому числі військовослужбовців.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 06.06.2018 у справі № 695/984/16-ц (провадження № 61-12183св18) та 03.04.2019 у справі №638/9697/17 (провадження №К/9901/30616/18), від 26.11.2019 у справі №340/184/19, від 12.05.2022 у справі № 280/9017/20.
Субсидіарне застосування положень Закону № 2011-XII та Закону України від 03.07.1991 №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-ХІІ) дає підстави для правового висновку про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.
Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №240/10130/19.
Індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.
Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку виплат військовослужбовців.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 638/5794/17, від 27.12.2019 у справі № 643/11749/17, предметом розгляду яких було, зокрема, включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення.
Таким чином, оскільки індексація входить до складу грошового забезпечення, яка коригує його розмір з урахуванням інфляції, то вона має бути врахована при розрахунку грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні відпусток, одноразову грошову допомогу при звільненні.
В свою чергу, індексація не була включена до складу грошового забезпечення, з якого позивачу розраховувалась вказані виплати, що не заперечується відповідачем.
За таких обставин суд дійшов висновку, що оскільки індексація грошового забезпечення повинна бути включена до складу місячного грошового забезпечення, з якого розраховується грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, компенсація за невикористані дні відпусток, одноразова грошова допомога при звільненні, то її невключення відповідачем у спірному випадку є неправомірним та свідчить про протиправність його бездіяльності та обґрунтованість позовних вимог у відповідній частині.
Щодо компенсації за 11 днів невикористаної додаткової відпустки, що передбачена частиною четвертою статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ та постановою № 702, а також Порядку № 702 за 2021-2025 роки, суд зазначає таке.
Право військовослужбовців на відпустки, порядок надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них визначає стаття 10-1 Закону № 2011-ХІІ, відповідно до пункту 4 якої військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.
Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 8 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
У разі, якщо Законом України від 15.11.1996 № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР) або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Крім того, як було зазначено вище, відповідно до пункту 3 розділу ХХХІ Порядку № 260 від 07.06.2018, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Відповідно до пункту 5 Переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, проходження військової служби (крім військовослужбовців строкової служби) в яких дає право на щорічну додаткову відпустку, затвердженого відповідно до частини четвертої статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ постановою № 702 військові частини (підрозділи органів Держприкордонслужби), що дислоковані в населених пунктах, визначених у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію Законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», максимальна тривалість щорічної додаткової відпустки, календарних днів становить 3 дні.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію Законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» с-ще Гончарівське знаходяться у додатках до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106.
Враховуючи, що місцем дислокації військової частини НОМЕР_2 , у якій позивач ніс військову службу з 30.08.2021 по 31.03.2025, є с-ще Гончарівське, яке згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 занесено до переліку населених пунктів віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, належать до місцевості з особливими природними, географічними, кліматичними, екологічними умовами і, відповідно, у позивача наявна максимальна тривалість щорічної додаткової відпустки 3 календарних дні.
Враховуючи аналіз вказаних норм нормативно-правових актів України, на момент перебування позивача на військовій службі у нього було право на щорічні додаткові оплачувані відпустки, передбачені статтю 19 Закону № 504/96-ВР, статтею 10-1 Закону № 2011-ХІІ, Переліку № 702.
Як наслідок, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2021-2025 роки.
Фактичний час несення служби у 2021 році склав 124 дні, у 2022 році – 365 днів, у 2023 році – 365 днів, у 2024 році – 365 днів, у 2025 році – 90 днів. Тому позивач набув право на 1 день за 2021 рік, 3 дні за 2022 рік, 3 дні за 2023 рік, 3 дні за 2024 рік та 1 день за 2025 рік, а всього - 11 календарних днів.
Щодо позовних вимог про нарахування та виплату надбавки за вислугу років в розмірі 30%, суд зважає на таке.
Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Пунктами 1-3 розділу IV Порядку №260 встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків.
Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб”.
Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.
Періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у пільговому порядку, обчислюються відповідно до чинного законодавства України.
Пунктами 6-7 розділу IV Порядку №260 встановлено, що для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців.
Наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. Календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.
Оголошення вислуги років для командира військової частини здійснюється наказом вищого командира за підпорядкованістю.
Військовослужбовцям, які прибули до військової частини для подальшого проходження служби, виплата надбавки за вислугу років здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної у грошовому атестаті.
Після надходження до військової частини особової справи військовослужбовця вислуга років для виплати йому надбавки оголошується наказом командира військової частини.
Питання встановлення надбавки за вислугу років вирішується за наявними в особових справах військовослужбовців даними, а також на підставі інших документів, що підтверджують вислугу років, а виплата такої надбавки проводиться на підставі наказу, оголошеного командиром військової частини. 
Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2026 №59, яким позивача виключено зі списків особового складу частини, містить інформацію про вислугу років у збройних силах станом на 23.02.2026 – 04 роки 05 місяців 27 днів; пільгова вислуга – 00 років 07 місяців 18 днів. Із грошового атестата позивача вбачається, що обчислена станом на 23.02.2026 вислуга років становить 5 років 1 місяць 12 днів, надбавка за вислугу років – 30 %.
Вказаний вище наказ не скасований, змін до нього не внесено, розгляд щодо внесення змін до цього наказу судом не здійснюється. 
Тобто, вислуга років військової служби позивачу нарахована відповідно та в порядку, визначеному чинним законодавства, підтверджена діючим наказом командира військової частини, отже суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині. 
Щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та доплату «надбавки за особливості проходження служби», передбаченої абзацом четвертим підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період із 28.04.2025 по 23.02.2026 з урахуванням належного позивачу розміру «набавки за вислугу років» суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 розділу VI Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.
Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на відповідний рік надбавка за особливості проходження служби окремим категоріям військовослужбовців збільшується на відповідний коефіцієнт згідно з Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (додаток), або може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.
Згідно з абзацом 3 пункту 2 розділу VI Порядку №260 встановлено, що мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65 відсотків.
Абзацом 4 підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» закріплено право керівників державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, установлювати надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.
Таким чином, зазначена норма не зобов`язує здійснювати нарахування надбавки за особливості проходження служби у підвищеному розмірі та не встановлює її конкретного значення, а визначає лише максимально допустимий розмір такої виплати.
Разом з тим, оскільки на час розгляду справи відсутні докази неправильного нарахування відповідачем позивачу надбавки за вислугу років, підстави для перерахунку надбавки за особливості проходження служби також відсутні.
Також щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та доплату грошової компенсації за невикористані дні відпустки (основної та додаткової), а також одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням належного відповідачу розміру «набавки за вислугу років» та «надбавки за особливості проходження служби», слід зазначити таке.
Зважаючи, що на момент розгляду цієї справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про неправильне нарахування відповідачем позивачу надбавки за вислугу років та/або надбавки за особливості проходження служби, підстави для перерахунку та здійснення доплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки (основної та додаткової), одноразової грошової допомоги при звільненні відсутні.
Щодо позовних вимог щодо зарахування до пільгової вислуги років позивача періоди безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 04.05.2022 по 25.06.2022, з 20.07.2022 по 08.08.2022, з 17.09.2022 по 04.10.2022, з 04.11.2022 по 02.01.2023, з 13.01.2023 по 31.01.2023, з 08.03.2023 по 07.04.2023, з 10.08.2023 по 24.08.2023, з 03.04.2025 по 14.08.2025, із розрахунку один місяць служби за три місяці, суд вказує наступне.
Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», передбачено, що час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Зарахування періоду проходження військової служби у трикратному розмірі регулюється Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, яке затверджено Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 (далі — Положення №530).
Пунктом 1.1 Положення №530 визначено, що цим положенням визначається порядок обчислення вислуги років для призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим з військової служби.
Відповідно до пункту 2.3 Порядку № 530 при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 25 цього розділу): 1) один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час; час безперервного перебування на лікуванні в лікувальних закладах унаслідок поранень, контузій, каліцтв або захворювань, одержаних військовослужбовцями у військових частинах, штабах та установах, які входили до складу діючої армії.
Згідно з пунктом 2.9 Порядку № 530 обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється за послужним списком та іншими документами з особової справи військовослужбовця.
Із долученої позивачем довідки про безпосередню участь особи в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 28.03.2025 № 1041, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_1 дійсно в період з 04.05.2022 по 25.06.2022, з 20.07.2022 по 08.08.2022. з 17.09.2022 по 04.10.2022, з
04.11.2022 по 02.01.2023, з 13.01.2023 по 31.01.2023, з 08.03.2023 по 07.04.2023, з 10.08.2023 по 24.08.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Запорізькій та Донецькій областях. 
Також відповідно до виданої відповідачем довідки від 29.09.2025 № 909 ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській обласцях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку зі збройною агресією російської федерації проти України
у період із 03.04.2025 року по 14.08.2025 року.
Виходячи зі змісту вказаних довідок, безпосередня участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення охорони України, захисту безпеки населення та інтересів держави складає 350 днів, що дорівнює 11 місяців 15 днів, тому пільгова вислуга років становить 2 роки 10 місяців та 16 днів.
Разом з тим, згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2026 № 59 позивачу станом на 23.02.2026 зараховано 04 роки 05 місяців 27 днів - до календарної вислуги, 00 років 07 місяців 18 днів - пільгова вислуга.
Таким чином, визначена у наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2026 № 59 пільгова вислуга позивача підлягає перерахунку, а позовні вимоги у вказаній частині - задоволенню.
Щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу підйомну допомогу у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання) у розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.
Частиною третьою статті 9-1 Закону №2011-XII визначено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується: 
1) підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби;
2) добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає разом з ним.
Пунктом 1 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45 (далі - Порядок №45), передбачено, що у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби.
Відповідно до пункту 2 Порядку №45 право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду.
Розмір підйомної допомоги обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.
Пунктом 3 Порядку №45 передбачено, що виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат.
У наказі зазначаються дата та номер наказу про призначення військовослужбовця на військову посаду (зарахування на навчання), дата, коли він приступив до виконання обов`язків за посадою, дата вибуття з попереднього місця військової служби та прибуття на нове місце військової служби (на нове місце дислокації військової частини).
Військовослужбовцям, які на дату прибуття до іншого населеного пункту перебувають у розпорядженні відповідного командира, виплата підйомної допомоги та добових здійснюється після призначення їх на посади та вступу до виконання обов`язків за посадами за новим місцем військової служби в цьому населеному пункті.
Пункт 13 Порядку №45 передбачає, що виплата підйомної допомоги та добових здійснюється, якщо звернення щодо їх отримання надійшли протягом трьох років із дня виникнення права на їх отримання.
На переконання суду, у позивача наявні всі необхідні елементи для виплати підйомної допомоги, зокрема: право на отримання такої допомоги виникло на підставі переїзду в інший населений пункт у зв`язку з прибуттям на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , представником позивача подано звернення про виплату такої, на основі якого мав були винесений наказ. 
Відповідач у листі від 06.04.2026 № 2210, наданому у відповідь на звернення представника позивача, не заперечує право ОСОБА_1 на отримання підйомної допомоги, проте зазначає, що її призначення та виплата здійснюються на підставі відповідного звернення та за умови подання підтвердних документів. Водночас у військовій частині відсутні окремі необхідні документи, у зв`язку з чим відповідач запропонував надати перелік документів, потрібних для вирішення питання щодо нарахування та виплати позивачу підйомної допомоги. Як убачається з матеріалів справи, позивачем було надано низку необхідних документів, проте наказу про виплату підйомної допомоги не винесено.
Щодо посилань відповідача на неможливість виплати позивачу підйомної допомоги через відсутність у військової частини необхідних для цього документів суд зазначає, що військовослужбовець не несе відповідальності за належне оформлення внутрішньої документації військової частини, а недоліки у веденні особової справи чи інших документів, допущені третіми особами, не можуть бути підставою для обмеження його права щодо отримання підйомної допомоги у зв`язку з переїздом до іншого населеного пункту.
Із урахуванням встановлених обставин справи суд зазначає, що індексація грошового забезпечення, як його складова, має враховуватись при нарахуванні підйомної допомоги позивачу, а тому суд робить висновок про наявність підстав для задоволення цієї позовної вимоги позивача.
Щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд має право зупинити провадження у справі у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.05.2026 справу № 240/401/26 передано на розгляд до об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду. 
Дослідивши зміст позовних вимог, матеріали справи та предмет розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивної неможливості розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 240/401/26.
Так, зібрані у цій справі докази дозволяють повно та всебічно встановити і оцінити обставини (факти), які є предметом розгляду у цій справі, без встановлення та надання оцінки обставинам, що є предметом розгляду справи № 240/401/26.
Водночас, суд зауважує, що відповідно до вимог пункту 5 частини 2 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України прийняття рішення щодо зупинення проведення до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції про перегляд судового рішення об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду є правом суду, а не обов`язком.
З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність необхідності в зупиненні провадження у справі № 620/4250/26 до набрання законної сили судовим рішенням об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у адміністративній справі № 240/401/26 (провадження №К/990/11893/26).
Таким чином, відсутні правові підстави для зупинення провадження у даній справі в розумінні статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України, як наслідок клопотання відповідача задоволенню не підлягає.
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 02.04.2025 по 23.02.2026 грошового забезпечення (посадового окладу та окладу за військовим званням), а також всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, грошової допомоги для оздоровлення, яка виплачувались у 2025-2026 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яка виплачувались у 2026 році, компенсації за невикористані дні відпусток (щорічної та додаткових), яка виплачувалася у 2026 році, одноразової грошової допомоги при звільненні, яка виплачувалася у 2026 році), визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2026 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату за період з 02.04.2025 по 23.02.2026 грошового забезпечення (посадового окладу та окладу за військовим званням), а також всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, грошової допомоги для оздоровлення, яка виплачувались у 2025-2026 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яка виплачувались у 2025 році, компенсації за невикористані дні відпусток (щорічної та додаткових), яка виплачувалася у 2026 році, одноразової грошової допомоги при звільненні, яка виплачувалася у 2026 році), визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2026 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 02.04.2025 по 23.02.2026, зі встановленням базового місяця – березня 2018 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 02.04.2025 по 23.02.2026 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – березня 2018 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, та виплатити з урахуванням виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2025, 2026 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, компенсації за невикористані дні відпусток, одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування у складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2025, 2026 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, компенсацію за невикористані дні відпусток, одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 11 днів невикористаної додаткової відпустки, що передбачена ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний захист» військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах» від 01.08.2012 року № 702, за 2021-2025 роки.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 11 днів невикористаної додаткової відпустки, що передбачена ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний захист» військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах» від 01.08.2012 року №702, за 2021-2025 роки, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не зарахування до пільгової вислуги років ОСОБА_1 періодів, безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України із розрахунку один місяць служби за три місяці.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати пільгову вислугу років ОСОБА_1 , врахувавши періоди безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 04.05.2022 по 25.06.2022, з 20.07.2022 по 08.08.2022, з 17.09.2022 по 04.10.2022, з 04.11.2022 по 02.01.2023, з 13.01.2023 по 31.01.2023, з 08.03.2023 по 07.04.2023, з 10.08.2023 по 24.08.2023, з 03.04.2025 по 14.08.2025, із розрахунку один місяць служби за три місяці, перерахувати загальну вислугу років та внести відповідні зміни у наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23 лютого 2026 року № 59.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання).
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання) у розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . 
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 . 
Дата складення повного рішення суду - 08.07.2026. 
Суддя Ю. О. Скалозуб