ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026 року	справа № 380/3799/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Жовківського відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Суть справи.
До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 (далі - позивач) з позовом до Жовківського відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (далі – відповідач 1, Жовківський відділ ЗМУ ДМС), Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (далі – відповідач 2, ЗМУ ДМС), в якому просить:
- визнати протиправними дії Жовківського відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби щодо відмови у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ з викладених у листі від 21.02.2026 підстав;
- зобов`язати Жовківський відділ Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби оформити та видати ОСОБА_2 у зв`язку із досягненням нею 16-річного віку паспорт громадянина України у формі книжки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII.
Ухвалою суду від 09.03.2026 позовну заяву залишено без руху.
Позивач у встановлений строк недоліки позовної заяви усунув належним чином.
Ухвалою суду від 23.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.
Ухвалою суду від 21.04.2026 залучено до участі у справі співвідповідача - Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України.
Ухвалою суду від 21.04.2026 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про постановлення окремої ухвали.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із досягненням дитиною 16 річного віку позивач разом із донькою звернулися до відповідача 1 із заявою про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки, однак отримали відмову.
Відповідач 2 проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказав, що позивачем не повною мірою дотримана процедура звернення за адміністративною послугою, оскільки позивач звернулася до Жовківського відділу ЗМУ ДМС з заявою довільної форми (а не з заявою за встановленою формою «Заява про видачу паспорта громадянина України – Додаток 1 до наказу МВС від 06.06.2019 №456 «Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі – Тимчасовий порядок №456) (підпункт 1 пункту 3 розділу I)) та необхідним пакетом документів (додатків до заяви) передбаченим Тимчасовим порядком №456, а тому, відповідач не мав підстав для прийняття рішення по суті, а саме щодо видачі паспорта чи відмови у його видачі. Рішення про відмову в оформлені та видачі паспорта у формі книжечки по суті відповідачем не приймалося (нормативні підстави врегульовані розділом Х Тимчасового порядку №456), а лист Львівського відділу №1 ЗМУ ДМС, який оскаржує позивач, як відповідь на звернення громадянина має роз`яснювальний характер та не тягне для позивача правових наслідків, фактично та юридично не є актом індивідуальної дії - рішенням суб`єкта владних повноважень відносно заявника, яке потенційно може бути предметом спірних правовідносин в межах адміністративного судочинства. Відсутність оскарженого рішення свідчить про відсутність спірних правовідносин, що водночас свідчить про відсутність порушеного права та предмету спору. Станом на сьогодні Положення про паспорт 1992 року має переживаючу дію і поширюється на тих осіб, які отримали паспорт у вигляді книжечки до прийняття Закону України №5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Саме Закон №5492-VІ та прийняті на виконання цього Закону урядові постанови, а саме Постанова №302 та Порядок ведення ЄДДР, регулюють порядок оформлення, видачі, обміну документів, що посвідчують особу і підтверджують громадянство України, серед яких в першу чергу паспорт громадянина України. З 1 листопада 2016 року і до сьогодні (зокрема й на дату подачі позову) правове регулювання спірних відносин є таким, що паспорт громадянина України виготовляється у формі ID-картки шляхом подання заяви-анкети. Незгода громадян з тим, як держава врегулювала ці правовідносини, у порівнянні з тим, яким було їх правове регулювання раніше, а також небажання виконувати приписи чинних законодавчих та урядових нормативно-правових актів при оформленні паспорта громадянина України з різних особистих мотивів, не може слугувати переконливим аргументом протиправності дій суб`єкта владних повноважень, який діє на виконання і в межах чинного законодавства, як і не може бути підставою для того, щоб не виконувати/не дотримуватися приписів законодавства. Покликання на те, що паспорт у вигляді книжечки є «традиційною» формою цього документу, навряд чи є обґрунтованим, оскільки питання «традиційності», звичності не повинно обмежувати використання нових розробок, нових досягнень науки і техніки, в тому числі і у вигляді пластикових карток, ID-карток тощо. Альтернативи формі паспорта громадянина України у формі ID-картки з безконтактним електронним носієм інформації ні Закон №5492-УІ, ні урядові нормативно-правові акти, прийняті на його виконання, не передбачають. Також, не передбачено винятків із загального для всіх громадян України, які звернулися за виготовленням паспорта громадянина України, обов`язку отримати цей документ у встановленому порядку та встановленій формі.
Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримала повністю.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, – через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).
Суд на підставі позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, а також долучених письмових доказів,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 разом із неповнолітньою донькою ОСОБА_2 звернулися 17.02.2026 до Жовківського відділу ЗМУ ДМС з метою оформлення паспорту громадян України затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. До заяви долучили: заяву про видачу паспорта, дві фотокартки розміром 3,5х4,5 см, копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , копію паспорта ОСОБА_1 , витяг з реєстру територіальної громади. Так, у заяві про видачу паспорта вказали інформацію про доньку, документи на підставі якого видати свідоцтво та інформацію про батька ОСОБА_3 і мати ОСОБА_1 .
За результатами розгляду заяви відповідач 1 листом від 21.02.2026 повідомив ОСОБА_1 , що немає правових підстав для оформлення неповнолітній доньці паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки.
Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернулася за захистом прав неповнолітньої доньки до суду.
Вирішуючи справу суд керується таким.
Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Частиною першою статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України, зокрема, визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України від 18.01.2001 №2235-III «Про громадянство України» (далі – Закон №2235-ІІІ) документом, що підтверджує громадянство України є паспорт громадянина України.
Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII (далі – Положення №2503-ХІІ) затверджено Положення про паспорт громадянина України.
Пунктами 2, 3 Положення №2503-XII визначено, що паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Згідно з пунктами 5, 6 Положення №2503-ХІІ паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок.
Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта.
У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис «Україна», нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис «Паспорт».
На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис «Паспорт громадянина України».
На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою.
Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються.
Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних до паспорта, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина.
На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор.
На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.
Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється.
Відповідно до пункту 12 Положення №2503-XII видача та обмін паспорта провадяться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина.
Пунктом 13 Положення №2503-XII встановлено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-VI (далі – Закон №5492-VI) визначено правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.
Відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України.
Частиною 4 статті 13 Закону №5492-VI передбачено, що особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб`єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія.
Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 статті 14 Закону №5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.
Частиною 1 статті 16 Закону №5492-VI передбачено, що оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 21 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) затверджено зразок бланка, технічного опису та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі – Порядок №302).
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» запроваджено із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру:
- з 1 січня 2016 року оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. №2503-XII;
- з 1 листопада 2016 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.
Згідно з пунктами 1, 2, 3 Порядку №302 паспорт громадянина України (далі – паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.
Підпунктом 1 пункту 7 Порядку № 302 встановлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
За змістом пункту 19 Порядку №302 документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта подаються до центрів надання адміністративних послуг, державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, і його відокремлених підрозділів (далі – уповноважені суб`єкти), територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС.
Згідно з пунктом 32 Порядку №302 працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС не пізніше наступного дня після надходження до розгляду документів перевіряє повноту поданих заявником документів, зазначених у пунктах 35, 46 і 69 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.
Відповідно до пункту 100 Порядку №302 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) особа вже отримала паспорт (у тому числі паспорт зразка 1994 року), який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього; звернення для обміну протягом одного місяця до дати закінчення строку дії паспорта; непридатності для подальшого використання); 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави, органів місцевого самоврядування або підприємств, установ та організацій, не підтверджують надану заявником інформацію; 4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта; 5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта; 6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.
Пунктом 131 Порядку №302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься, зокрема, така інформація: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи).
Отже, безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи.
Окрім цього, 03.04.2019 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №398 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. №302», відповідно до якої пункт 3 Постанови №302 доповнено абзацом такого змісту: «Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року».
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 №456 затверджений Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.06.2019 №620/33591 (далі – Тимчасовий порядок №456).
Пункт 1 розділу I «Загальні положення» Тимчасового порядку №456 визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.
Паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1994 №353 «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України» (пункт 2 розділу I «Загальні положення» Тимчасового порядку №456).
Розділом IІІ Тимчасового порядку №456 врегульовано порядок оформлення паспорта вперше.
Пунктом 1 розділу IІІ «Оформлення паспорта вперше» Тимчасового порядку № 456 встановлено, що для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку, або її законний представник (далі - заявник) подає:
1) заяву;
2) рішення суду;
3) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави;
4) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків (або одного з них), що на момент народження особи перебували(в) у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або в разі, якщо батьки (чи один із батьків) такої особи на момент її народження були (був) іноземцями(ем) або особами(ою) без громадянства, або в разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України;
5) дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см;
6) довідку про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання особи;
7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);
8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).
Також, пунктами 2, 3 розділу IІІ «Оформлення паспорта вперше» Тимчасового порядку №456 встановлено обов`язок працівника територіального підрозділу ДМС здійснити перевірку факту оформлення довідки про реєстрацію особи громадянином України за обліками територіального органу ДМС та відомостей про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання, поданих заявником.
Приписами статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З доказів у справі суд встановив, що ОСОБА_1 із неповнолітньою донькою ОСОБА_2 звернулися 17.02.2026 до Жовківського відділу ЗМУ ДМС з метою оформлення паспорту громадян України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. До заяви долучили: заяву за про видачу паспорта, дві фотокартки розміром 3,5х4,5 см, копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , копію паспорта ОСОБА_1 , витяг з реєстру територіальної громади. Так, у заяві про видачу паспорта вказали інформацію про доньку, документи на підставі якого видати свідоцтво та інформацію про батька ОСОБА_3 і мати ОСОБА_1 .
За результатами розгляду заяви відповідач 1 листом від 21.02.2026 повідомив ОСОБА_1 , що немає правових підстав для оформлення неповнолітній доньці паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки.
У справі, що розглядається, спірні правовідносини стосуються зобов`язання Жовківського відділу ЗМУ ДМС оформити та видати доньці позивача паспорт громадянина України у формі книжечки на підставі Положення №2503-XII, тобто зразка 1994 року у зв`язку із досягненням нею 16-річного віку.
У позовній заяві позивач із посиланням, зокрема, на висновки Великої Плати Верховного Суду, викладені у зразковій справі №806/3265/17 у постанові від 19.09.2018, вказує на право на виготовлення її доньці паспорта у традиційній формі книжечки зразка 1994 року.
Суд зауважує, що Висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 у справі №806/3265/17 (зразкова справа) стосуються правовідносин майбутнього внесення персональних даних до Реєстру, та предметом розгляду у такій справі було порушене право мати паспорт у альтернативній формі особи, яка не надавала згоду на обробку персональних даних та виключно з огляду на його релігійні переконання.
Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.092018 №806/3265/17 стосується питань захисту прав і свобод громадян України, які не надають згоду на обробку персональних даних, оскільки з мотивів релігійних переконань побоюються настання в результаті їх обробки негативних наслідків, пов`язаних із формуванням цифрових ідентифікаторів особи.
Отже, наявність релігійних переконань і приналежність до окремої суспільної групи, що зумовлювало би необхідність у відмові від обробки персональних даних та видачі паспорта із безконтактним носієм інформації, з врахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі, викладених у постанові у справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) від 19.09.2018, є визначальним у такій категорії справи.
Слід звернути увагу, що у заяві від 17.02.2026 позивач лише просила «видати паспорт громадянина України у формі книжечки взірця 1994 року».
Однак позивач жодним чином не повідомила про їх релігійні переконання і приналежність до окремої суспільної групи через які виникла необхідність у відмові від обробки персональних даних та видачі паспорта із безконтактним носієм інформації, також не вказано і про відмову від обробки персональних даних.
Позовна заява також не містить жодних посилань про наявність у позивача та її доньки релігійних переконань і приналежність до окремої суспільної групи, що зумовлювало би необхідність у відмові від обробки персональних даних та видачі паспорта із безконтактним носієм інформації.
За встановлений обставин справи суд висновує про відсутність правових підстав для врахування висновків у зразковій справі №806/3265/17(Пз/9901/2/18) під час розгляду цієї справи.
Крім цього, відповідач зауважив на порушення позивачем процедури звернення за адміністративною послугою, оскільки позивач звернулася до Жовківського відділу ЗМУ ДМС з заявою довільної форми, а не з заявою за встановленою формою "Заява про видачу паспорта громадянина України" – Додаток 1 до наказу МВС від 06.06.2019 №456.
Позивач же наполягає на дотриманні вимог законодавства та надання заяви встановленого зразка.
Суд зауважує, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України, до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.
Викладене узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 07.11.2018 у справі №820/3327/16, від 29.11.2019 у справі №260/1414/18, від 21.08.2020 у справі №260/99/19, від 10.12.2020 у справі 240/575/20 та від 08.06.2023 у справі №380/5977/21.
Так, форма заяви про видачу паспорта громадянина України затверджена Додатком 1 до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 №456.
Суд дослідив долучену до заяви від 17.02.2026 «заяву про видачу паспорта» та встановив, що така не відповідає зразку заяви про видачу паспорта громадянина України, затвердженому Додатком 1 до Тимчасового порядку №456.
Отже, подана позивачем заява за своєю суттю і формою не є підставою для оформлення паспорта громадянина України, процедура якого визначена Положенням №2503-XII.
Суд звертає увагу, що звернення до територіальних органів ДМС України із заявою для видачі паспорта у формі книжечки, сформованою в установленій формі, та з доданим до неї обов`язковим переліком документів, є передумовою для розгляду питання про оформлення та видачу паспорта громадянина України вперше.
Водночас відповідно до змісту листа відповідача 1, з яким висловлює незгоду позивач, рішення за результатами розгляду її заяви відповідачем не приймалося і він за своєю суттю є відповіддю на її звернення із роз`ясненням положень порядків, якими врегульовано питання оформлення паспорта, а не рішенням про відмову у його видачі в розумінні частини 7 статті 16 Закону №5492-VI, з яким позивач пов`язує підстави звернення до суду із цим позовом. Тобто, лист відповідача 1 не є тим розпорядчим документом, з прийняттям якого виникають правові наслідки для позивача.
Так, розгляд заяви позивача відповідно до Закону України «Про звернення громадян», з роз`ясненням законодавчо визначеного алгоритму дій, необхідних для отримання паспорта громадянина України, не є порушенням її прав з боку відповідача.
Верховний Суд у справі №807/447/18 06.02.2020 виснував про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки при зверненні до відповідачів заявниками не дотримано необхідної процедури, передбаченої законодавством. Розгляд поданих заяв та скарги відповідно до Закону України «Про звернення громадян» не є порушенням прав заявників з боку відповідачів. Листи останніх, з якими висловила незгоду позивачка, не є рішеннями суб`єктів владних повноважень у розумінні КАС України.
Отже, оскільки позивачем не дотримано процедури звернення для оформлення паспорта та не надано необхідних для цього документів, суд висновує про відсутність підстав для її розгляду по суті із прийняттям відповідного рішення про видачу/відмову у видачі паспорту.
Незгода позивача зі змістом відповіді не спростовує факту розгляду звернення в установленому законом порядку та не може бути підставою для визнання протиправними дій відповідачів і задоволення позовних вимог щодо зобов`язання видати доньці позивача паспорт у формі книжечки, навіть у разі наявності в неї такого права, оскільки заявниками не дотримано процедури звернення за паспортом.
Позивач не позбавлена права на звернення до суду за судовим захистом у разі, коли нею буде дотримано всіх необхідних процедур, проте за наслідками буде відмовлено у видачі паспорта у формі книжечки.
З огляду на викладене та встановлені обставини справи, суд висновує, що відповідач під час розгляду звернення позивача про видачу її доньці паспорта громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки діяв в межах своїх повноважень та відповідно до норм чинного законодавства.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог. Отже, у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Відповідно до статті 139 КАС відшкодування судових витрат позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено повністю, не передбачено.
Керуючись статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 293, 295 КАС України, суд
в и р і ш и в :
1. У задоволенні позову відмовити повністю.
2. Судовий збір покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач 1: Жовківський відділ Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (80300, вул. Святої Трійці, 3Г/34, м. Жовква, Львівський район, Львівська область).
Відповідач 2: Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України (79007, вул. Січових Стрільців, 11, м. Львів; ЄДРПОУ 45870769).

  Суддя	  Кравців Олег Романович