ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

07 вересня 2026 року | м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/4238/25
Головуючий у першій інстанції – Давидчук Д. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1269/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
головуючого-судді: Онищенко О.І.
суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»
Відповідач: ОСОБА_1 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 березня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, (суддя Давидчук Д.П. ), ухвалене у м. Прилуки, 
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 78500 грн за кредитним договором. 
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 22.04.2024 року ОСОБА_1 шляхом заповнення на вебсайті https://creditkasa.com.ua усіх граф відповідної форми уклав з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1384-7632, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 15 900 грн зі сплатою процентів за користування ним на умовах, визначених договором. Зазначений договір разом із Правилами надання споживчих кредитів становить єдиний договір, яким визначено істотні умови кредитування та з яким відповідач був попередньо ознайомлений. Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів, позивач зазначав, що заборгованість за договором становить 134150 грн, з яких: 15 900 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 118250 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. При цьому до стягнення позивач заявив 78500 грн, зазначивши, що 55650 грн прострочених процентів буде списано кредитодавцем у разі сплати відповідачем заявленої до стягнення суми, а також понесених витрат зі сплати судового збору.
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 березня 2026 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1384-7632 від 22.04.2024 року в сумі 42837 грн та судовий збір в розмірі 1221.92 грн; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. 
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс», виснував про доведеність тверджень позивача щодо виникнення між ним та ОСОБА_1 договірних зобов`язань на підставі укладеного сторонами в електронній формі кредитного договору. Зазначив, що зобов`язання за договором позивач виконав повністю та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак ОСОБА_1 кредитні зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Суд не погодився з розрахунком заборгованості наданим позивачем та провів власний розрахунок заборгованості за договором № 1384-7632 від 22.04.2024 року у розмірі 73140 грн, з яких: 15900 грн тіло кредиту та 57240 грн проценти, які розраховано судом з посиланням на п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». При визначенні остаточної суми заборгованості, що підлягала стягненню з відповідача на користь позивача судом враховано застосування позивачем, з його волі, до відповідача програми лояльності та списав відсотки в частці 52,94% до відсотків, обрахованих відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», а тому сума заборгованості з урахуванням списання становитить 26937,89 грн (57250 грн -52,94%) плюс заборгованість за тілом кредиту 15900 грн, а всього на суму 42837,89 грн. 
В апеляційній скарзі ТОВ «Укр Кредит Фінанс», посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором у сумі 42837 грн та судового збору в розмірі 1321.92 грн скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог повністю. Скаржник зазначає, що, уклавши кредитний договір, сторони погодили розмір відсоткової ставки та підстави нарахування процентів за користування кредитом протягом строку кредитування. Умовами договору чітко передбачено, що стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день, знижена процентна ставка 2,50 % в день. Наявним у справі розрахунком заборгованості підтверджено, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» здійснило нарахування процентів за користування кредитом згідно з п. 4.10, 10.1 договору лише в межах строку його дії, який також погоджено сторонами. Позивач не нараховував ОСОБА_1 проценти за несвоєчасне повернення отриманого кредиту, що передбачені ст. 625 ЦК України, пені, штрафи або інші платежі за невиконання/неналежне виконання умов кредитного договору. На дату укладення кредитного договору № 1384-7632 від 22.04.2024 року діяли законодавчі обмеження, згідно з якими максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 2,50%. Договір укладено саме у перехідний період (з 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року включно), відтак встановлена у договорі денна процентна ставка відповідала чинним вимогам законодавства та не перевищувала передбаченого граничного значення, а отже, судом першої інстанції помилково здійснено перерахунок щоденно нарахованих відсотків.
ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не подавав.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.
У справі встановлено, що 22 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» з метою отримання банківських послуг. Цього ж дня між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1384-7632 продукту «CreditKasa», який підписано електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором С4414 (а.с. 11-15).
Відповідно до п. 2.1., 2.2. цього договору кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювану кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.
Мета отримання кредиту, тобто мета відкриття кредитної лінії: для задоволення особистих потреб позичальника (п 2.4. договору).
Загальний розмір кредиту (сума кредиту) за цим договором становить 15 900 грн. Дата надання/видачі кредиту: 22 квітня 2024 року (п. 4.1., 4.2. договору).
Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього договору та надіслання позичальнику примірнику договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. При наданні кредитодавцем позичальнику в кредит додаткових грошових коштів на підставі додаткової угоди, ініціювання безготівкового переказу грошової суми здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами відповідної додаткової угоди та надіслання її примірника (оригіналу) позичальнику у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту (п. 4.6. договору).
Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користування кредитом фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промо-ставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності (п. 4.7. договору).
Базовий період складає 30 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору (п. 4.8. договору).
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентними ставками) (п. 4.10. договору).
Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 15 лютого 2025 року. Строк дії договору є рівним строку кредитування. У будь якому випадку договір діє до 24 години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. У позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором (п. 4.12. договору).
Позичальник зобов`язується повертати кредитодавцю отриманий кредит та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо неустойка буде нарахована кредитодавцем) в останній календарний день строку кредитування, вказаного у п. 4.12 цього договору, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах. Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця (п. 5.1. договору).
ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) С4414 підписано також Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa», затверджені наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 01-П від 27.02. 2024 року, а також паспорт споживчого кредиту (а.с. 16-20, 28 ).
Згідно з довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1384-7632 від 22 квітня 2024 року ОСОБА_1 за допомогою платіжної системи LiqPay 22 квітня 2022 року здійснено видачу кредиту, платіж № 2453065966 на платіжну картку № НОМЕР_1 на суму 15900 грн (а.с. 25).
Листом від 22.07.2025 року АТ « КБ «Приват Банк» повідомило ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування за допомогою платіжної системи LiqPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019 року про перерахування коштів 22 квітня 2022 року , ID платежу № 2453065966 на платіжну картку № НОМЕР_1 на суму 15900 грн за договором №1384-7632. ( а.с. 22-24)
За розрахунком заборгованості за договором №1384-7632 від 22 квітня 2024 року , складеним ТОВ «Укр Кредит Фінанс», загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 134150 грн, з яких: основний борг 15900 грн, залишок відсотків 118250 грн (а.с. 26-28).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За приписами ст. 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Приписами ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.
У цій справі договір про відкриття кредитної лінії № 1384-7632 укладено 22 квітня 2024 року строком на 300 днів, тобто до 15 лютого 2025 року. Згідно з п. 4.10 кредитного договору сторони передбачили, що за користування кредитом нараховуються відсотки стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою).
Наявний у справі розрахунок заборгованості свідчить про те, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» проценти за користування кредитом нараховувало з 22 квітня 2024 року (дати укладення договору про відкриття кредитної лінії) до 15 лютого 2025 року (дати закінчення строку дії кредитного договору), тобто в межах строку дії договору.
Водночас, аналізуючи матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до ч. 4 цієї статті суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів вважає, що у цій справі неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
В ході апеляційного перегляду установлено, що районний суд, визначаючи розмір заборгованості за договором № 1384-7632 від 22 квітня 2024 року, невірно застосував положення Закону України «Про споживче кредитування», що зумовило неправильне вирішення спору по суті.
Статтею 8 ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено вимоги до реальної річної процентної ставки, денної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача.
22 листопада 2023 року прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Цим законом доповнено ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. Положення ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно.
Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Тобто, у період з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, а у період з 22 квітня по 20 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,5 %.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія п. 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір про відкриття кредитної лінії № 1384-7632 від 22 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24 грудня 2023 року), отже, станом на дату укладення договору кредитодавець міг застосовувати максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», лише у виді 1 %.
Тобто після 24 грудня 2023 року встановлення кредитодавцем у кредитному договорі процентної ставки у розмірі більшому, ніж 1%, є нікчемним в силу положень наведеного вище закону «Про споживче кредитування».
З цих підстав апеляційний суд відхиляє доводи скаржника, за якими укладений між сторонами кредитний договір в частині встановлення розміру денної процентної ставки не суперечить положенням ЗУ «Про споживче кредитування» через те, що на дату укладення договору 22 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки становив 2,5 %. Колегія суддів наголошує, що згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» умова щодо встановлення максимального розміру денної процентної ставки у виді 2,5 % та 1,5 % поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання ним чинності.
Суд першої інтанції на указане (нікчемність в силу закону з 24 грудня 2023 року встановлення кредитодавцем процентної ставки у розмірі більшому, ніж 1%) уваги не звернув, внаслідок чого зробив неправильний висновок про наявність у відповідача боргу за кредитом.
Верховний Суд у постанові від 09 серпня 2023 року у справі № 201/6750/16 наголосив, що при визначенні розміру заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку зроблений позивачем розрахунок заборгованості та його правильність), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду.
У період з 22 квітня 2024 року по 15 лютого 2025 року розмір процентів, які мав сплачувати позичальник, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у 15900 грн, становив 47700 грн (15 900 х 1% х 300 днів = 47700 грн).
У апеляційній скарзі позивач вказує на сплату відповідачем 1000 грн 08.02.2025 року, яку товариством віднесено на погашення відсотків. Зазначена сплата коштів ОСОБА_1 також відображена у розрахунку заборгованості.
Отже, заборгованість ОСОБА_1 за договором про відкриття кредитної лінії № 
№ 1384-7632 від 22 квітня 2024 року становить 62600 грн., за яким 15900 грн. заборгованість за кредитом, а 46700 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.
При цьому, як вбачається з позовної заяви, звертаючись з позовними вимогами, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр КредитФінанс» просило стягнути з відповідача не весь розмір нарахованої ним заборгованості, а лише заборгованість в розмірі 78500 грн., з яких 15900 грн заборгованість за тілом кредиту, 62600 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, заборгованість за відсотками за укладеним між сторонами договором з урахуванням меж заявлених вимог підлягає до стягнення в сумі 46700 грн.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов у цілому вірного висновку про задоволення позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором про відкриття кредитної лінії № 1384-7632 від 22 квітня 2024 року , проте невірно визначив суму заборгованості за відсотками і як наслідок загальну суму заборгованості за кредитом.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині визначеної до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредитної заборгованості договором про відкриття кредитної лінії № 1384-7632 від 22 квітня 2024 року.
Як вбачається, відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В позовній заяві, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість у розмірі 78500грн. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 62600, тобто позовні вимоги задоволено на 79,75%. При зверненні до суду з позовом товариством сплачено 2422.40 грн судового збору (а.с.1). У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1931.86 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції (2422.40 х 79,75%). 
В апеляційній скарзі ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначеної до стягнення суми заборгованості в розмірі 42837.89 грн та стягнути на його користь заборгованість в розмірі 78500 грн, тобто фактично оспорювана сума становить 35662.11 грн . Судом апеляційної інстанції стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 62600 грн, що становить 55.41% від оспорюваної суми. За подання апеляційної скарги позивачем сплачено 3633.60 грн (а.с.82). Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2013.38 грн (3633.60 х55.41 %) судового збору за апеляційний розгляд справи.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає стягненню 1931.86 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та
2013.38 грн за апеляційний розгляд справи.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити частково.
Заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 березня 2026 року в частині визначеної до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» суми заборгованості за кредитним договором № 1384-7632 від 22 квітня 2024 року та судового збору – змінити, збільшивши визначений до стягнення розмір заборгованості з 42837,89 грн до 62600 грн, судового збору з 1321,92 грн до 1931.86 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» 2013.38 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: