РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2026 року | справа № 580/3585/26
| м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом заступника керівника Уманської окружної прокуратури Черкаської області в інтересах держави до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся заступник керівника Уманської окружної прокуратури Черкаської області (далі - позивач) в інтересах держави з позовом до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (ЄДРПОУ: 40270297), щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на об`єкт культурної спадщини – “Садибний будинок XIX ст.”, що розташований в с. Добра Уманського району Черкаської області(охоронний 230042);
- зобов`язати Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (ЄДРПОУ: 40270297), вчинити дії, спрямовані на забезпечення складання облікової документації на об`єкт культурної спадщини - “Садибний будинок XIX ст.”, що розташований в с. Добра Уманського району Черкаської області (охоронний 230042).
Обґрунтовуючи позов позивач зазначив, що всупереч вимог чинного законодавства, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у невиготовленні упродовж тривалого часу облікової документації на об`єкт культурної спадщини – «Садибний будинок XIX ст.», що розташований в с. Добра, Уманського району Черкаської області, яка відповідає актуальній редакції Порядку обліку об`єктів культурної спадщини. 
Ухвалою судді від 14.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI «Перехідні положення» Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.
Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 №814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року №485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).
Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.
Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Уманською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених ст. 1311 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», установлено порушення інтересів держави у сфері дотримання законодавства про охорону культурної спадщини, що полягає у невиготовленні облікової документації на об`єкт культурної спадщини національного значення, – «Садибний будинок, XIX ст.» розташованого в с. Добра Маньківської територіальної громади Уманського району Черкаської області. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2023 № 693 «Про внесення об`єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» «Садибний будинок, XIX ст.» у с. Добра Уманського району внесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі – Реєстр) як пам`ятка архітектури національного значення (охоронний № 230042). 
Вказаний нормативно-правовий акт було підготовлено, керуючись Законом України «Про охорону культурної спадщини» (далі – Закон № 1805-III) та у відповідності до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11 березня 2013 р. № 158 (у редакції наказу Міністерства культури України від 27 червня 2019 р. № 501), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 квітня 2013 р. за № 528/23060 (далі – Порядок №158). 
При цьому, розділом IX Порядку №158 було визначено особливості включення до Реєстру об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом. 
Зокрема, пунктом 3 розділу IX Порядку №158 передбачалось, що у разі відсутності облікової документації на об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, його включення до Реєстру здійснюється без облікової документації. 
Таким чином, зазначений об`єкт було занесено до Реєстру на підставі поданих органом охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної (військової) адміністрації переліків об`єктів культурної спадщини Черкаської області, взятих на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, без облікової документації. 
Так, згідно даних сайту zruchno.travel Садибний будинок у Добрій має для села як архітектурну, так й історичну цінність. З моменту створення ця споруда неодноразово змінювала свої призначення і зовнішній вигляд. Так, Садибу Рожицьких побудували в селі Добра в XIX столітті. Будівля стала власністю дворянина ОСОБА_1 (поляка за походженням) після того, як він заволодів Доброю після ОСОБА_2 . Спочатку, в першій половині XVIII століття на місці садиби був палац-замок з двома підземними ходами по 500 метрів під ним, а також з арсеналом і пороховим складом, які були в підвалах споруди. Замок оточували паркан висотою три метри і насип. З переходом до Рожицького будівля втратила оборонне значення і після серйозної реконструкції стала звичайним поміщицьким одноповерховим будинком, побудованим у класичному стилі без будь-яких надмірностей. 
Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (надалі - Реєстр) інформація щодо зареєстрованих речових прав на будинок садибний: вул. Червоноармійська, 64, с. Добра, Уманський район, Черкаської області, в Реєстрі власником значиться – ТОВ «Кищенці» (ЄДРПОУ 31561125). 
Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської ОДА своїм листом від 23.10.2025 № 02/01-05.01-10/848/02/01-05.01-10/28244 та від 23.02.2026 № 02/01-05.01-10/180/02/01-05.01-10/4749 у відповідь на запит повідомила Уманську окружну прокуратуру про те, що облікова документація та паспорт на пам`ятку національного значення: «Садибний будинок» (охоронний № 230042), не виготовлялися у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань. 
Міністерство культури України у своїй відповіді від 22.02.2026 № 05/113/979- 26 на запит окружної прокуратури повідомило про те, що паспорт пам`ятки архітектури національного значення «Садибний будинок» у селі Добра Уманського району Черкаської області від органу охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної (військової) адміністрації до Міністерства не надходив. 
Відповідно до пункту 5.10 розділу V Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11 березня 2013 р. № 158 (у редакції наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 01 березня 2024 р. № 158), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 квітня 2013 р. за № 528/23060, після занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, орган охорони культурної спадщини, повноваження якого поширюються на територію розміщення пам`ятки культурної спадщини, ініціює розроблення паспорту пам`ятки культурної спадщини відповідно до виду пам`ятки за формою, наведеною у додатку 9 або додатку 10 до цього Порядку. 
На вказаний об`єкт органами охорони культурної спадщини не забезпечено виготовлення облікової документації у тому числі паспорту пам`ятки архітектури національного значення «Садибний будинок» у с. Добра Уманського району Черкаської області згідно з вимогами Порядку №158. 
Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у невиготовленні упродовж тривалого часу облікової документації на об`єкт культурної спадщини – «Садибний будинок XIX ст.», що розташований в с. Добра, Уманського району Черкаської області, яка відповідає актуальній редакції Порядку обліку об`єктів культурної спадщини. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України від 14.10.2014 №1697-VІІ "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697-VІІ) та статтею 53 КАС України.
Так згідно з частинами першою, третьою статті 23 цього Закону представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до положень Закону №1697-VІІ прокурор одержує передбачену законом можливість захищати права та інтереси не конкретного державного органу, а дещо абстрактні інтереси держави, що в широкому сенсі можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів і являти собою потребу в здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих, зокрема, на гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, а також охорону землі, лісів, водойм як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, в тому числі, й територіальних громад.
Відповідно до положень ст. 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом, держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом України “Про охорону культурної спадщини” від 08.06.2000 № 1805-III із подальшими змінами та доповненнями (надалі по тексту – Закон №1805-111).
Охорона культурної спадщини за ст. 1 Закону № 1805-III – це система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини. 
Стаття 1 України “Про охорону культурної спадщини” дає визначення термінам:
культурна спадщина – сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини; 
об`єкт культурної спадщини – визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти, інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; 
охорона культурної спадщини – система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини; 
пам`ятка – об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; 
нерухомий об`єкт культурної спадщини – об`єкт культурної спадщини, який не може бути перенесений на інше місце без втрати його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду та збереження своєї автентичності; 
предмет охорони об`єкта культурної спадщини – характерна властивість об`єкта культурної спадщини, що становить його історико-культурну цінність, на підставі якої цей об`єкт визнається пам`яткою; 
облікова документація – документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень. 
Отже, нерухомі об`єкти культурної спадщини, на відміну від іншого нерухомого майна, мають особливу правову природу. Такі об`єкти мають певні характерні властивості, з огляду на які вони мають цінність не тільки як нерухоме майно (“матеріальну” цінність), а набувають історико-культурну цінність (“нематеріальну”, ідеологічну цінність). 
Втрата нерухомого об`єкта культурної спадщини завдасть шкоди не лише його власнику або володільцю, а і суспільству загалом (оскільки разом із нерухомим майном буде безповоротно втрачено його “нематеріальну” історико-культурну цінність, що формувалася протягом поколінь).
Таким чином, нерухомі об`єкти культурної спадщини перебувають під конституційним захистом, оскільки конституційні гарантії є найвищим видом правових гарантій, механізмом дотримання, виконання, застосування і використання конституційних та інших норм права для реалізації органами державної влади ефективного захисту об`єктів культурної спадщини. 
Згідно ст. 2 Закону України “Про охорону культурної спадщини” за видами об`єкти культурної спадщини поділяються на: археологічні; історичні; об`єкти монументального мистецтва; об`єкти архітектури; об`єкти містобудування; об`єкти садово-паркового мистецтва; об`єкти науки і техніки. 
У відповідності до ст. 13 Закону України “Про охорону культурної спадщини” об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі – Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. 
Відповідно до п. 1.2 розділу І Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158 (у редакції наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 01.03.2024 № 158), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.04.2013 за № 528/23060 (далі – Порядок) уповноважений орган - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні (військові) адміністрації. 
Пунктом 4.8 розділу IV Порядку визначено, що уповноважений орган зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, внесений до Переліку до набрання чинності цим Порядком, у строк, що не перевищує 3 років з дати занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку. 
Згідно п. 1.2. Порядку облікова документація - документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історикокультурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик стану збереження, а також дані проведення досліджень.
Вимоги до складання облікової картки на нерухомі об`єкти культурної спадщини наведені у розділі ІIІ Порядку. 
Зокрема, пунктом 3.1 передбачено, що на об`єкт, який виявлено в процесі досліджень і щодо якого подано Картку до органу охорони культурної спадщини, складається облікова документація у складі облікової картки за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку, до якої додаються коротка історична довідка та фотофіксація.
Облікова документація складається у двох примірниках. Облікова документація складаєтьсядержавною мовою. 
Облікова документація у паперовій формі має бути скріплена, пронумерована згідно зі змістом та містити титульний аркуш. 
Облікову документацію підписує керівник органу охорони культурної спадщини.
Занесення нерухомих об`єктів культурної спадщини до Реєстру здійснюється у порядку, визначеному розділом V Порядку. 
Відповідно до пункту 10 розділу V Порядку, після занесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, орган охорони культурної спадщини, повноваження якого поширюються на територію розміщення пам`ятки культурної спадщини, ініціює розроблення паспорту пам`ятки культурної спадщини відповідно до виду пам`ятки за формою, наведеною у додатку 9 або додатку 10 до цього Порядку. 
Паспорт пам`ятки культурної спадщини складається у двох примірниках та підписується розробником та представником органу охорони культурної спадщини, повноваження якого поширюються на територію розміщення пам`ятки. 
Після підписання паспорту пам`ятки культурної спадщини відповідно до вимог п. 5.11 цього розділу, електронна копія паспорта, отримана шляхом сканування (фотографування) паперового документа, відповідність оригіналу та правовий статус якого засвідчується накладанням кваліфікованого електронного підпису посадової особи органу охорони культурної спадщини, повноваження якого поширюються на територію розміщення пам`ятки, направляється до Міністерства. 
Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської ОДА своїм листом від 23.10.2025 № 02/01-05.01-10/848/02/01-05.01-10/28244 та від 23.02.2026 № 02/01-05.01-10/180/02/01-05.01-10/4749 у відповідь на запит повідомила Уманську окружну прокуратуру про те, що облікова документація та паспорт на пам`ятку національного значення: «Садибний будинок» (охоронний № 230042), не виготовлялися у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань. 
Міністерство культури України у своїй відповіді від 22.02.2026 № 05/113/979- 26 на запит окружної прокуратури повідомило про те, що паспорт пам`ятки архітектури національного значення «Садибний будинок» у селі Добра Уманського району Черкаської області від органу охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної (військової) адміністрації до Міністерства не надходив. 
Відповідно до розділу III Порядку розробником облікової документації і, зокрема, паспорту пам`ятки культурної спадщини, є наукові установи та громадські організації, юридичні особи та суб`єкти господарювання, в тому числі заклади культури, одним із видів діяльності яких є проведення наукових досліджень у сфері охорони культурної спадщини, та які мають у своєму складі чи залучають для проведення досліджень фахівців, що мають вищу освіту за спеціальністю “Музеєзнавство, пам`яткознавство”, та/або фахівця-архітектора (для пам`яток та об`єктів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва), та/або дипломованого фахівця-археолога (для пам`яток та об`єктів археології), та/або фахівця, який має науковий ступінь кандидата наук (доктора філософії) або доктора наук за спеціальністю “Музеєзнавство, пам`яткознавство”. 
Фінансування робіт зі складання облікової документації, паспортизації, інвентаризації та моніторингу здійснюється за рахунок видатків, передбачених у державному та місцевих бюджетах, а також за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.
Суд звертає увагу на те, що відповідні повноваження та обов`язки щодо розроблення облікової документації та внесення на її підставі пропозиції до Мінкульту уповноваженим органом - зокрема органом виконавчої влади обласної державної адміністрації, визначались у Порядку. 
За наведених обставин, враховуючи згадані положення ст.ст. 3, 6, 14 Закону України “Про охорону культурної спадщини” та вимоги Порядку, відповідач, як уповноважений орган охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації, зобов`язаний був забезпечити складання облікової документації на об`єкт культурної спадщини - «Садибний будинок XIX ст.», що розташований в с. Добра Уманського району Черкаської області (охоронний № 230042). 
Отже, Управління до цього часу не забезпечило складання облікової документації на цей об`єкт. 
Як зауважив Верховний Суд у постанові від 19.06.2018 у справі № 464/2638/17, триваюче порушення - це проступок пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. 
Таким чином, на дату звернення прокурора з даним позовом підстави для такого звернення не припинили існувати, бездіяльність уповноваженого органу продовжує мати місце упродовж тривалого часу. 
Судом встановлено, що Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації, достовірно знаючи про наявність об`єкта культурної спадщини, який може становити культурну та історичну цінність та являтися об`єктом культурної спадщини, незважаючи на наявність відповідних повноважень та законодавчо визначений обов`язок щодо збереження даного об`єкту, по даний час жодних заходів, спрямованих на замовлення і виготовлення облікової документації на даний об`єкт не вжив.
Зважаючи на встановлені обставини та враховуючи наявність письмових доказів, що підтверджують наведені прокурором доводи у позовній заяві та виходячи з системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Враховуючи також, що у позовній заяві прокурор обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх судового захисту, позов заступника керівника Уманської окружної прокуратури належить задовольнити.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, чим допустив протиправну бездіяльність.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Доказів понесення витрат, пов`язаних із залученням свідків або проведенням експертиз, не подано, судові витрати, відповідно до статті 139 КАС України, стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст. 9, 19-22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (ЄДРПОУ: 40270297), щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на об`єкт культурної спадщини – “Садибний будинок XIX ст.”, що розташований в с. Добра Уманського району Черкаської області(охоронний 230042).
Зобов`язати Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (ЄДРПОУ 40270297, бульвар Шевченка, 185, м. Черкаси, 18001) вчинити дії, спрямовані на забезпечення складання облікової документації на об`єкт культурної спадщини - “Садибний будинок XIX ст.”, що розташований в с. Добра Уманського району Черкаської області (охоронний 230042).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя | Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ