Справа № 939/2076/26

ПОСТАНОВА
Іменем України
16 вересня 2026 року | селище Бородянка

Суддя Бородянського районного суду Київської області Герасименко М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка надійшла з батальйону патрульної поліції в селі Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 693687), відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
ВСТАНОВИВ:
15 червня 2026 року, о 13-й годині 38 хвилин, у с. Шибене Бучанського району Київської області по вул. Центральній, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21061», держаний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку в закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.
На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтоване тим, що він категорично не погоджується з викладеними в протоколі обставинами, вважає їх безпідставними, сфабрикованими та такими, що не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, а протокол було складено з грубим порушенням його конституційних прав і чинного процесуального законодавства. Так, працівниками поліції не надано жодного належного підтвердження наявності в нього стану наркотичного сп`яніння, а самі по собі суб`єктивні твердження поліцейських про наведені в протоколі ознаки сп`яніння не є і не можуть бути беззаперечним доказом перебування особи в стані сп`яніння. У своїх поясненнях від 15 червня 2026 року він чітко зазначив про те, що хвилювання і тремтіння рук були викликані виключно психологічним шоком і страхом через присутність у складі екіпажу працівника ТЦК та СП, а не вживанням заборонених речовин. Одразу після завершення спілкування з працівниками поліції він прибув до ТЦК та СП, де був призваний на військову службу та того ж дня у межах мобілізаційних процедур пройшов повний медичний огляд військово-лікарською комісією, за результатами якої був визнаний придатним до військової служби. Крім того, за результатами проведених обов`язкових лабораторних і медичних тестувань у його крові (організмі) жодних наркотичних, психотропних чи інших заборонених препаратів виявлено не було. Офіційний медичний висновок та результати аналізів, проведених під час ВЛК безпосередньо після його зупинки, повністю спростовують будь-які підозри поліцейських щодо вживання ним наркотичних засобів і підтверджують відсутність підстав для складання протоколу за статтею 130 КУпАП. Також, вказав про те, що під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення працівниками поліції було повністю проігноровано його право на захист та отримання правової допомоги, оскільки йому не було забезпечено та не надано можливості залучити адвоката, що є істотним порушенням процесуального порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Враховуючи наведені обставини, просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи були досліджені такі докази.
З відтвореного відеозапису події з портативного відеореєстратора поліцейського та відеореєстратора патрульного автомобіля вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху. В зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак він від проходження такого огляду відмовився і вказав, що пройде відповідний огляд самостійно, оскільки він боїться працівника ТЦК та СП, який присутній у складі екіпажу поліції.
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 15 червня 2026 року, він керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак він від проходження такого огляду відмовився, у зв`язку з тим, що в транспортному засобі був працівник ТЦК.
15 червня 2026 року, о 13-й годині 49 хвилин, працівниками поліції водію ОСОБА_1 , у якого в результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, було видано направлення до закладу охорони здоров`я на огляд з метою виявлення стану сп`яніння; із вказаним направленням ОСОБА_1 був ознайомлений, що підтвердив своїм підписом.
ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання не керувати транспортним засобом, що підтверджується відповідною розпискою від 15 червня 2026 року.
За змістом ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, оцінюючи подані до суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зокрема, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Оцінюючи досліджені докази, вважаю доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи, наведені ОСОБА_1 як підстави для закриття провадження у справі, суд до уваги не приймає і вважає їх необґрунтованими.
Так, питання встановлення первинно наявності чи відсутності ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія транспортного засобу, відноситься виключно до компетенції поліцейського, відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підставами вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в п. 3 розділу І цієї Інструкції.
Поліцейські, виявивши у водія ознаки, зокрема, наркотичного сп`яніння, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет дотримання водієм вимог підпунктів "а" та "б" пункту 2.9 ПДР, а водій відповідно до п. 2.5 ПДР повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Жодних виключень, які б давали право водію відмовитися від проходження огляду на визначення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, норми чинного законодавства не містять.
Таким чином, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є порушенням вимог п. 2.5 ПДР і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння чи ні, а тому твердження ОСОБА_1 про те, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння, а відмовився від проходження огляду виключно через присутність у складі екіпажу працівника ТЦК та СП не заслуговують на увагу. 
Також, слід звернути увагу на те, що будь-які дії працівників поліції, направлені на подальше доставлення ОСОБА_1 до ТЦК та СП, не звільняють його від обов`язку виконати вимоги Правил дорожнього руху України та можуть бути предметом окремого оскарження у порядку дисциплінарного або адміністративного судочинства, проте не є легітимною причиною для відмови від огляду на стан сп`яніння.
Крім того, з відтвореного відеозапису події вбачається, що ОСОБА_1 у ході розгляду справи не висловлював бажання скористатися правовою допомогою, а тому його доводи про ігнорування працівниками поліції його права на захист і не надання можливості залучити адвоката, є безпідставними.
Враховуючи викладене, суддя вважає, що провина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні підтверджена в повному обсязі, а не визнання ним вини, суддя розцінює як спосіб уникнення від передбаченої законом відповідальності.
При визначенні виду й міри адміністративного стягнення, згідно ст. 33 КУпАП враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставини, які пом`якшують адміністративну відповідальність, та обставини, які обтяжують адміністративну відповідальність, судом не встановлені.
Вивчивши матеріали справи, враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини та обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
У відповідності до п. 1 ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 у доход держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 грн 60 копійок.
Керуючись ст. 23, 283 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 37993783, банк отримувача – казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача – UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету – 22030106).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (Отримувач коштів – ГУК у Київській області/м Київ/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 37955989, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) – 899998, рахунок отримувача – UA488999980313030149000010001, код класифікації доходів бюджету – 21081300).
На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у встановлений строк стягнути суму штрафу в порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.
Строк пред`явлення постанови до виконання – три місяці з дня набрання постановою законної сили.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення. 

Суддя | Марина ГЕРАСИМЕНКО