ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 липня 2026 року 	Справа № 280/4541/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
13 травня 2026 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач 2), в якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення від 22.04.2026 №083850029804 Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;
зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 наступні періоди, що дають право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: зарахувати до страхового стажу період навчання в Одеському сільськогосподарському інституті по спеціальності: «Бухгалтерський облік та аналіз господарської діяльності в сільському господарстві» з 01.09.1986 року по 28.05.1992 року, що підтверджується дипломом про навчання та здобуття освіти серії НОМЕР_1 ; зарахувати згідно записів у трудовій книжці, період роботи в колгоспі імені Дзерджинського Куйбишевського району Запорізької області з 23.08.1983 року по 02.08.2004 рік, зарахувати до страхового стажу період догляду за дитиною до 3х річного віку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення - 15.04.2026 року.
Ухвалою суду від 18.05.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що їй протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу. Позивач зазначає, що вона має достатньо страхового стажу для призначення пенсії, а відмова у призначенні пенсії фактично обґрунтована відмовою у зарахуванні спірних періодів до страхового стажу. З урахуванням викладеного у позовній заяві позивач просила задовольнити позовні вимоги.
Відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечили. В обґрунтування заперечень зазначено про те, що починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - 33 роки. Страховий стаж позивача становить 24 роки 11 місяців 09 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону №1058. Відповідачі зазначають, що до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 23.08.1983 по 09.01.1996 згідно трудової книжки колгоспника, оскільки не зазначені документи (їх номер та дата) на підставі яких, внесені записи про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві (колгоспі). В записі №1 трудової книжки не зазначено повністю дату наказу про прийняття на посаду. Також, відповідачі вказували на те, що до страхового стажу не враховано період навчання з 01.09.1986 по 28.05.1992, оскільки період навчання перевищує зазначені терміни та не підтверджено форму навчання. Крім того, До страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною до 3х річного віку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки прізвище матері в свідоцтві дитини не відповідає паспортним даним. З урахуванням викладеного у відзивах на позовну заяву відповідачі просили відмовити у задоволенні позовних вимог.
На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 15.04.2026 звернулася до територіальних органів ПФУ з заявою про призначення їй пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 22.04.2026 №083850029804, яке прийнято за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи визначеного законодавством (33 роки) на дату звернення.
Позивач, не погодившись з правомірністю відмови у призначенні пенсії, звернулася з даним адміністративним позовом до суду.
За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком відповідач вказав на те, що її страховий стаж становить 24 роки 11 місяців 09 днів, що є недостатнім для призначення пенсії (необхідний стаж не менше 33 років).
При цьому, в рішення про відмову у призначенні пенсії органом ПФУ було зазначено про те, що до страхового стажу не враховано період навчання з 01.09.1986 по 28.05.1992, оскільки період навчання перевищує зазначені терміни, догляд за дитиною до 3-х річного віку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 – прізвище матері в свідоцтві дитини не відповідає паспортним даним.
Суд зазначає, що згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, чинним законодавством передбачено підтвердження трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у разі коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
Так, під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу до страхового стажу не було зараховано не зараховано період роботи в колгоспі з 23.08.1983 по 09.01.1996 згідно трудової книжки колгоспника, оскільки не зазначені документи (їх номер та дата) на підставі яких, внесені записи про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві (колгоспі). В записі №1 трудової книжки не зазначено повністю дату наказу про прийняття на посаду.
Разом з тим, суд зазначає, що належне заповнення та ведення трудової книжки є обов`язком роботодавця, а тому працівник не може нести відповідальність за неналежне виконання обов`язку по заповненню трудової книжки роботодавцем.
Більш того, такий недолік, як «не зазначено повністю дату наказу про прийняття на посаду» та «не зазначені документи (їх номер та дата) на підставі яких, внесені записи про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві», жодним чином не спростовує факт зайнятості позивачки на роботі та не перешкоджає зарахуванню такого періоду до страхового стажу.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи в колгоспі з 23.08.1983 по 09.01.1996 згідно трудової книжки колгоспника.
В свою чергу, позовні вимоги про зарахування до страхового стажу усього періоду з 23.08.1983 року по 02.08.2004, задоволенню не підлягають, оскільки з трудової книжки встановлено, що у роботі позивачки були перерви (звільнення та працевлаштування), а також у зв`язку з тим, що стаж з 01.04.1997 по 31.07.2004 був врахований органом ПФУ під час розгляду питання про призначення пенсії.
Відповідно наявні підстави для зобов`язання органу ПФУ зарахувати до страхового стажу періоду з 01.08.2004 по 02.08.2004 – неохоплена частина страхового стажу за період з 01.04.1997 по 02.08.2004.
Стосовно посилання органу ПФУ на неврахування періоду навчання з 01.09.1986 по 28.05.1992, оскільки період навчання перевищує зазначені терміни та не підтверджено форму навчання, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Період навчання з 01.09.1986 по 28.05.1992 підтверджується дипломом про навчання та здобуття освіти серії НОМЕР_1 , який свідчить проте, що позивачка в 1986 році вступила до Одеського сільськогосподарського інституту по спеціальності: «Бухгалтерський облік та аналіз господарської діяльності в сільському господарстві» і згідно рішення Державної екзаменаційної комісії від 28.05.1992 здала іспити, реєстраційний №0442 і закінчила навчання.
Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.24 Закону №1058 страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
З матеріалів справи судом встановлено, що період навчання з 01.09.1986 по 28.05.1992 співпадає з періодом роботи позивачки з 23.08.1983 по 09.01.1996, який суд зобов`язав відповідача зарахувати до стразового стажу позивачки.
За таких обставин, оскільки період з 01.09.1986 по 28.05.1992 вже фактично зобов`язано врахувати до страхового стажу позивачки, то відповідно відсутні підстави для повторного врахування того самого періоду до страхового стажу.
Стосовно позовних вимог про зарахування до страхового стажу періоду догляду за досягненням дитиною - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3х річного віку, суд зазначає таке.
Так, позивачці було відмовлено у зарахуванні такого періоду до страхового стажу з посиланням на те, що прізвище матері в свідоцтві дитини не відповідає паспортним даним.
Такі доводи органу ПФУ є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджується що прізвище матері змінювалося у зв`язку із розірванням шлюбу та зміною прізвища на дівоче прізвище, а також у зв`язку із укладанням нового шлюбу. 
За таких обставин, у відповідача не було підстав для відмови у зарахуванні зазначеного періоду до страхового стажу.
Разом з тим, суд зазначає, що дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг 3-х річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відповідно період з 19.02.1990 по 19.02.1993 також охоплюється періодом з 23.08.1983 по 09.01.1996, який буде враховано позивачу під час призначення пенсії. 
За таких обставин, відсутні підстави для повторного врахування одного і того ж періоду до страхового стажу, оскільки відповідно до чинного законодавства України страховий стаж враховується в одинарному розмірі.
Також, оскільки з урахуванням періодів роботи з 23.08.1983 по 09.01.1996 та з 01.08.2004 по 02.08.2004 (не врахований стаж складає понад 12 років), а стаж визнаний органом ПФУ складає 24 роки 11 місяців 09 днів, то позивачка має очевидно більш ніж 33 роки страхового стажу, що надає право на призначення пенсії.
Позовні вимоги до ГУ ПФУ в Запорізькій області є необґрунтованими, оскільки для позивача органом який призначає пенсію, за принципом екстериторіальності, визначено ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, а відповідно саме зазначене управління має завершити процедуру оформлення пенсії.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем прийнято протиправне рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню.
Щодо дати з якої позивачу необхідно призначити пенсію, суд зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Позивачка досягла пенсійного віку у 60 років ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відповідно пенсія за віком має бути призначена з 28.04.2026. Позовні вимоги про призначення пенсії з 15.04.2026 є безпідставними та не ґрунтуються на приписах чинного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ 21910427), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б, код ЄДРПОУ 20490012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області від 22.04.2026 №083850029804 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 23.08.1983 по 09.01.1996 та з 01.08.2004 по 02.08.2004, а також призначити пенсію за віком з 28.04.2026.
В задоволенні решти вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова