Справа № 692/852/26
Провадження № 2/692/734/26
14.09.26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді – Чепурного О.П., при секретарі – Бубир В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Драбів цивільну справу в порядку загального провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

ВСТАНОВИВ:

 
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 14.04.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2233617, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 40000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки визначені договором. Кредитний договір укладено в електронній формі, шляхом накладення електронного підпису. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Строк кредиту 360 днів, періодичність сплати процентів – кожні 30 днів. Кредит було надано в безготівковій формі на рахунок клієнта з використанням реквізитів платіжної картки. Однак відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору.
В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 149579,97 грн., з яких:
-37999,97 грн. заборгованість за тілом кредиту;
-91580,00 грн. заборгованість за процентами;
-20000,00 грн. сума штрафних санкцій. 
Позивачем відповідачу було направлено письмову претензію про погашення кредитної заборгованості.
Сторони в судове засідання не з`явились. 
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу.
14.04.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №2233617. Відповідно до п.1.1. на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті України – гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. 
Порядок укладення договору та створення електронних підписів сторін передбачено розділом 7 договору, згідно якого договір укладається за допомогою ІКС Товариства з використанням особистого кабінету, доступ до якого забезпечується споживачу через Веб-сайт/мобільний застосунок «Selfie Credit». Електронна ідентифікація споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію. Перед укладенням договору товариством була здійснена віддалена ідентифікація та верифікація споживача з метою надання фінансових послуг шляхом отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних.
До кредитного договору додано паспорт споживчого кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.628ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, якщо договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами то підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. У такий спосіб сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Відповідно до Розділу 10 кредитного договору та додаткової угоди «Реквізити сторін» вбачається, що даний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р702 14.04.2025 14:07:55 ОСОБА_1 . Окрім того вказані паспортні дані, дата народження, РНОКПП, телефон, електронна пошта, реквізити платіжного засобу. Окрім того, позивачем додано фотознімок паспорта громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 та фотокопію картки фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене, суд вважає укладеним кредитний договір, який підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Щодо розміру заборгованості суд зазначає наступне.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №2233617 від 14.04.2025, станом на 01.05.2026 року, заборгованість позичальника ОСОБА_1 становить 149579,97 грн., з яких:
-37999,97 грн. заборгованість за тілом кредиту;
-91580,00 грн. заборгованість за процентами;
-20000,00 грн. сума штрафних санкцій. 
Щодо заборгованості за тілом кредиту, суд зазначає, що згідно п. 1.2. договору сума кредиту складає 40000,00 грн., тип кредиту – кредит, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Відповідно до п. 2.1. кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача на реквізити платіжної картки НОМЕР_1 .
Перерахування коштів на виконання умов кредитного договору відповідачу підтверджується листом ТОВ «Пейтек» на адресу ТОВ «Селфі кредит» №20260421-97 від 21.04.2026, яким повідомлено, що відповідно до відомостей, що містяться в реєстрі платіжної інфраструктури ТОВ «ПЕЙТЕК», код ЄДРПОУ 44103264, є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг. Між товариством та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» було укладено Договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_2 від 2024-04-01. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ»: на суму 40000.00 грн. 14.04.2025 року, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 . 
Відповідач не заперечує отримання кредитних коштів за даним договором, тому суд вважає дані обставини доведеними, а розмір заборгованості за тілом кредиту в розмірі 40000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
Щодо розміру заборгованості за нарахованими відсотками, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором.
Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до п.1.3. договору кредит надається строком на 360 днів. В п.1.5.1. передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору.
На підтвердження нарахування суми відсотків, позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором, з якого вбачається, що відповідачу здійснювалося нарахування відсотків за період з 14.04.2025 по 09.04.2026 року, тобто в строк визначений умовами кредитного договору та у розмірі відсоткової ставки узгодженій сторонами, а тому нарахована сума відсотків підлягає до стягнення.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за штрафом, суд зазначає, що відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд вважає, що саме ця норма закону підлягає застосуванню до правовідносин між сторонами, так як вона вказує на конкретну дату і обставину у державі з якими пов`язані обмеження на період воєнних дій, а тому стосується всіх інших законів, які не передбачають прямої вказівки не те, що воєнний стан не перешкоджає нараховувати відповідні санкції. Таким чином заборгованість за штрафом в розмірі 20000,00 грн. стягненню не підлягає.
Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання по кредитному договору, а тому заборгованість за тілом та відсотками підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а в задоволенні вимог про стягнення штрафу слід відмовити з вищенаведених підстав.
У відповідності з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір потрібно стягнути з відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Позов задоволено на 86,62 %.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 549, 550, 551, 624, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 265, 268, 273,280, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №2233617 від 14.04.2025 року в розмірі 129579 гривень 97 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2306 гривень 17 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий