ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 300/1159/26 пров. № А/857/26028/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді – Димарчук Т.М.,
суддів – Москаля Р.М., Сала П.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року у справі №300/1159/26 (суддя Могила А.Б., м. Івано-Франківськ) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у березні 2026 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.12.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії за віком. Однак, відповідачем йому відмовлено в перерахунку пенсії за віком з врахуванням у пільговому обчисленні (один рік і шість місяців за один рік роботи) стажу роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за періоди з 26.02.1983 по 16.04.1983 та з 22.01.1984 по 02.02.1985. Звернув увагу, що у вказаний період працював у районах Крайньої Півночі, тому стаж роботи повинен обчислюватися у пільговому обчисленні один рік роботи за один рік і шість місяців. Крім цього, відповідачем не зараховано до страхового стажу період роботи в кооперативі «Беркут» з 04.01.1991 по 12.10.1992, оскільки відсутня сканкопія титульної сторінки трудової книжки. Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Позивач зазначив, що його трудова книжка містить всі необхідні дані, які підтверджують факт роботи у спірні періоди. Звернув увагу, що наявність трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і особа має можливість надавати вказані документи за її вибором. Як наслідок, слід зобов`язати пенсійний орган зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 26.02.1983 по 16.04.1983, з 22.01.1984 по 02.02.1985 у кратності 1,5 та період роботи з 04.01.1991 по 12.10.1992, і як наслідок здійснити перерахунок пенсії за віком із врахуванням до страхового стажу вказаних періодів із врахуванням заробітної плати за такі періоди. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.04.2026 позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії щодо відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з 26.02.1983 по 16.04.1983, з 22.01.1984 по 02.02.1985 з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців страхового стажу та періоду роботи з 04.01.1991 по 12.10.1992.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ) провести з 01.01.2026 перерахунок пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) із зарахуванням до його страхового стажу періодів роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з 26.02.1983 по 16.04.1983, з 22.01.1984 по 02.02.1985 з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців страхового стажу та періоду роботи з 04.01.1991 по 12.10.1992.
У задоволенні решти позову відмовлено. 
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 передбачено, що за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Вказав, що строкові письмові трудові договори позивачем не надавалися, а в трудовій книжці відсутня інформація щодо укладення договорів, їх терміни та користування пільгами. При цьому, позивача повідомлено, що для зарахування періоду роботи з 04.01.1991 по 12.10.1992 йому необхідно надати повний пакет документів, що включає першу сторінку трудової книжки з персональними даними та печаткою. Звернув увагу, що позивачем не дотримано правил звернення до органів Пенсійного фонду, передбачених Порядком 22-1 та відповідно Головним управлінням не приймалося рішення про відмову в перерахунку пенсії, а тільки надавалися відповіді на звернення. 
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась. Суд на підставі частини четвертої статті 304 КАС України дійшов висновку, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 , як пенсіонер з 04.05.2022, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с.62).
На звернення позивача від 26.12.2025 відповідач листом від 23.01.2026 №1751-14401/Ф-02/8-0900/26 повідомив позивача, що пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами. Оскільки, в трудовій книжці позивача не вказано про користування пільгами за період роботи в районах Крайньої Півночі, трудовий договір не надавався, тому відсутнє право на врахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі на пільгових умова у півтора кратному розмірі з 26.02.1983 по 16.04.1983 та з 22.01.1984 по 02.02.1985. Щодо страхового стажу за період роботи з 04.01.1991 по 12.10.1992 відповідач повідомив, що причиною не врахування даного періоду стажу роботи є відсутність сканкопії титульної сторінки трудової книжки ОСОБА_1 . Згідно з вимогами, копії окремих сторінок без ідентифікації власника документа не мають юридичної сили. Для врахування даного стажу позивачу необхідно надати повний пакет документів що включає першу сторінку трудової книжки з персональними даними та печаткою (а.с.20).
Позивач, не погодившись з такою відмовою відповідача, звернувся до суду з даним позовом. 
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що на підставі записів трудової книжки ОСОБА_1 встановлено, що позивач у періоди з 26.02.1983 по 16.04.1983 та з 22.01.1984 по 02.02.1985 працював на постійній основі на підприємствах, які розташовані в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі. Спір, щодо віднесення місцевості, де працював позивач, до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі, між сторонами відсутній. Суд зазначив, що для обчислення пільгового стажу за час роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність. Отже, страховий стаж позивача за періоди з 26.02.1983 по 16.04.1983 та з 22.01.1984 по 02.02.1985 підлягають обчисленню в 1,5-кратному розмірі. Окрім того, у зв`язку із наявністю у відповідача сканкопії належно оформленої трудової книжки серії НОМЕР_2 від 30.07.1979, суд зобов`язав зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 04.01.1991 по 12.10.1992.
Колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими з огляду на наступне.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Конституції України).
Згідно з частиною 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі Закон №1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (надалі Закон №1058-IV) (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Закон №1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом. 
Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058-IV).
При цьому, згідно з частиною 4 статті 24 цього Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За приписами ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми Закону постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).
У пунктах 1 та 2 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Разом з тим, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку №637).
Також, відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.
З системного аналізу наведених норм слідує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені або зазначені неточні відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.
Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Така позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.
Відомостями, які містяться в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 30.07.1979, копія якої міститься в матеріалах справи, підтверджено періоди роботи позивача з 26.02.1983 по 16.04.1983, з 22.01.1984 по 02.02.1985 на підприємствах, які розташовані в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, що підтверджується відповідною печаткою у записі про прийняття на роботу, та період роботи з 04.01.1991 по 12.10.1992 (а.с.9-19).
Колегія суддів зазначає, що трудова книжка позивача містить записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи позивача, місце роботи та накази на підставі яких позивач був прийнятий на таку роботу за певні періоди.
Як вбачається з розрахунку стажу позивача, до його страхового стажу зараховано періоди роботи з 26.02.1983 по 16.04.1983, з 22.01.1984 по 02.02.1985 та застосовано кратність 1 (а.с.78-79).
Відповідно до пункту 5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи до 01.01.1991 у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 за №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).
Статтею 5 названого Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводилися, направлялися або запрошувалися на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки.
Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960, з п`яти до трьох років.
Також пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 за №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960» зазначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960 зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Таким чином, пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.1960, у тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи поширюються на осіб, які працювали у період до 01.01.1991 у місцевості прирівняній до Крайньої Півночі.
Як вже зазначено судом вище основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Суд також звертає увагу, що пенсійний орган зобов`язаний призначати, проводити нарахування та перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу, ніж положення постанов Пенсійного Фонду України. Зазначений Закон не передбачає надання первинних документів у разі наявності відомостей про роботу в трудовій книжці.
Колегія суддів на підставі записів трудової книжки ОСОБА_1 встановила, що позивач у періоди з 26.02.1983 по 16.04.1983 та з 22.01.1984 по 02.02.1985 працював на постійній основі на підприємствах, які розташовані в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.
Спір, щодо віднесення місцевості, де працював позивач, до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі, між сторонами відсутній.
Доказів, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачем суду не надано, при цьому, ним не оскаржується сам факт роботи позивача у спірний період на підприємстві розміщеному в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.
Згідно з абзацом 3 пункту 5 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
У силу дії вищевказаної норми відомості про період роботи позивача в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі є підтвердженими записами трудової книжки, а відсутність письмового трудового договору не є перешкодою для пільгового обчислення страхового стажу позивача.
При цьому, суд зазначає, що для обчислення пільгового стажу за час роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі № 173/637/17, від 03 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 554/1723/17.
Отже, страховий стаж позивача за періоди з 26.02.1983 по 16.04.1983 та з 22.01.1984 по 02.02.1985 підлягають обчисленню в 1,5-кратному розмірі.
Окрім цього, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 04.01.1991 по 12.10.1992 з підстави відсутності сканкопії титульної сторінки трудової книжки ОСОБА_1 . Разом з цим, згідно з долученими Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області копіями матеріалів пенсійної справи позивача, у відповідача наявна сканкопія належно оформленої трудової книжки серії НОМЕР_2 від 30.07.1979.
З урахуванням наведеного, а також того, що відповідачем не надано доказів, які підтверджують відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 26.02.1983 по 16.04.1983 та з 22.01.1984 по 02.02.1985 у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, в розрахунку один рік і шість місяців за один рік роботи та періоду роботи з 04.01.1991 по 12.10.1992, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача вказані періоди роботи.
Згідно з ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з відповідною заявою та необхідними документами 26.12.2025, відтак позивачу слід здійснити перерахунок пенсії із зарахуванням до страхового стажу спірних періодів роботи з першого числа місяця, в якому він звернувся за перерахунком пенсії, тобто з 01.01.2026.
Стосовно позову в частині перерахунку пенсії із врахуванням заробітної плати за вищевказані періоди роботи, суд першої інстанції зазначив, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені в майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог відмовлено за передчасністю. 
Суд першої інстанції також взяв до уваги, що в матеріалах справи відсутні відомості, на підставі яких можна встановити заробітну плату, яку позивач отримував за періоди роботи з 26.02.1983 по 16.04.1983, з 22.01.1984 по 02.02.1985 та з 04.01.1991 по 12.10.1992.
Оскільки сторони рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог не оскаржують, то в силу приписів ст. 308 КАС України таке не є предметом апеляційного перегляду.
З метою ефективного захисту права позивача суд першої інстанції правильно виснував, що необхідним є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести ОСОБА_1 з 01.01.2026 перерахунок та виплату пенсії із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з 26.02.1983 по 16.04.1983, з 22.01.1984 по 02.02.1985 з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців страхового стажу та періоду роботи з 04.01.1991 по 12.10.1992.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року у справі №300/1159/26 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя | | Т. М. Димарчук
судді | | Р. М. Москаль
| | П. І. Сало