Справа № 461/3874/26 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф. 
Провадження № 33/811/1278/26 Доповідач: Головатий В. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., за участю представника Львівської митниці Держмитслужби Сліпенка С. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2026 року, 

встановив: 

цією постановою ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання за кордоном - АДРЕСА_2 , ( НОМЕР_1 ), визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.473 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, які є безпосередніми предметами порушення митних правил, що становить 36815,30 гривень, в дохід держави.
Товар, вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил №0642/UA209000/2026 від 30.04.2026 року, а саме: мобільний телефон з маркуванням АДРЕСА_3 , IMEI: НОМЕР_2 , з ознаками використання, без упакування та мобільний телефон з маркуванням Apple iPhone 14 pro, Gold, IMEI: НОМЕР_3 , з ознаками використання, без упакування, та товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0643/UA209000/2026 від 30.04.2026 року, а саме: мобільний телефон з маркуванням Apple iPhone 14 pro max, silver, 256 GB, IMEI: НОМЕР_4 , з ознаками використання, без упакування та мобільний телефон з маркуванням Apple iPhone 16 pro max, black, 256GB, IMEI: НОМЕР_5 , з ознаками використання, без упакування, визначено конфіскувати в дохід держави.
Відповідно до постанови суду першої інстанції, 30 квітня 2026 року в ході здійснення митного контролю міжнародних поштових відправлень, в зоні митного контролю ММПО СП „Росан” митного поста «Львів-поштовий» Львівської митниці, за результатами спрацювання СУР було проведено митний огляд МПВ за № CV949911349US та виявлено не задекларовані товари, які не відповідають даним зазначеним у товаросупровідних документах митної декларації форми CN23 № CV949911349US, відправником зазначеного МПВ, яке надійшло з США, виступає гр. ОСОБА_3 , місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , ( НОМЕР_1 ), отримувачем: – ОСОБА_4 , місце проживання/перебування: АДРЕСА_4 пом. 16, 17, (0633555300). Згідно митної декларації форми CN23 № CV949911349US, відправник зазначив, що у міжнародному поштовому відправленні пересилає: Electronics spare parts (запчастини для електроніки). 
Під час огляду міжнародного поштового відправлення – посилки CN23 № CV949911349US було виявлено незадекларований товар, а саме: мобільний телефон з маркуванням Apple iPhone 16 pro max, silver, 256 GB, IMEI: НОМЕР_2 , з ознаками використання, без упакування та мобільний телефон з маркуванням Apple iPhone 14 pro, Gold, IMEI: НОМЕР_3 , з ознаками використання, без упакування.
Виявлений товар знаходився в поштових відправленнях без будь-якого приховування.
Відповідно до висновку експертного дослідження Львівського управління експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужб від 14.05.2026 року №1420003400-0502 вартість вилученого товару становить 57 931,67 грн.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив діяння, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 473 Митного кодексу України, а саме здійснив пересилання через митний кордон України у міжнародному поштовому відправленні товарів, наявність, найменування або назва, кількість яких не відповідає даним, заявленим у митній декларації.
Крім цього, 30 квітня 2026 року в ході здійснення митного контролю міжнародних поштових відправлень, в зоні митного контролю ММПО СП „Росан” митного поста «Львів-поштовий» Львівської митниці, за результатами спрацювання СУР було проведено митний огляд МПВ за № CV949921817US та виявлено не задекларовані товари, які не відповідають даним зазначеним у товаросупровідних документах митної декларації форми CN23 № CV949921817US, відправником зазначеного МПВ, яке надійшло з США, виступає гр. ОСОБА_3 , місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , ( НОМЕР_1 ), отримувачем: – ОСОБА_5 , місце проживання/перебування: АДРЕСА_4 пом. 16, 17, (0633555300).
Згідно митної декларації форми CN23 № CV949921817US, відправник зазначив, що у міжнародному поштовому відправленні пересилає: Electronics spare parts (запчастини для електроніки).
Під час огляду міжнародного поштового відправлення – посилки CN23 № CV949921817US було виявлено незадекларований товар, а саме: мобільний телефон з маркуванням Apple iPhone 14 pro max, silver, 256 GB, IMEI: НОМЕР_4 , з ознаками використання, без упакування та мобільний телефон з маркуванням Apple iPhone 16 pro max, black, 256GB, IMEI: НОМЕР_5 , з ознаками використання, без упакування. Виявлений товар знаходився в поштових відправленнях без будь-якого приховування
Відповідно до висновку експертного дослідження Львівського управління експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужб від 14.05.2026 року №1420003400-0503, вартість вилученого товару становить 64 786,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив діяння, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 473 Митного кодексу України, а саме здійснив пересилання через митний кордон України у міжнародному поштовому відправленні товарів, наявність, найменування або назва, кількість яких не відповідає даним, заявленим у митній декларації.
Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду змінити в частині накладеного стягнення та скасувати додаткове стягнення у виді конфіскації вилученого товару, обмежившись застосуванням стягнення у виді штрафу.
В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність вини, покликається на те, що додаткове стягнення у виді конфіскації вилученого товару є надмірно суворим відносно нього. Зазначає, що він повністю визнав вину, щиро розкаявся та сприяв митним органам та суду у встановленні всіх обставин справи. Звертає увагу на відсутність в нього умислу на приховування товару, оскільки відправлення здійснювалось відкрито, без використання жодних схованок, а неправильне декларування стало наслідком неправильного розуміння правил митного декларування. Крім того, зауважує, що мобільні телефони були придбані для ОСОБА_5 та ОСОБА_4 без комерційної мети та призначались для ремонту особистих телефонів. Зазначає, також, що суд першої інстанції не вжив належних заходів для завчасного повідомлення про дату та місце розгляду справи, а визначена вартість мобільних телефонів митним органом є безпідставно завищеною.
До початку апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, підтримавши вимоги апеляційної скарги, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши думку представника Львівської митниці Держмитслужби Сліпенка С. В., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до переконання, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного. 
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.473 МК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, що у апеляційній скарзі не оспорюється та перевірці судом апеляційної інстанції не підлягає. 
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції врахував характер вчинених порушень, дані про особу порушника, ступінь його вини і майновий стан, та дійшов до вірного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилученого товару, тобто у межах санкції статей, за якою кваліфіковані його дії. 
Доводи апелянта про те, що додаткове стягнення у виді конфіскації вилученого товару є надмірно суворим відносно нього, вважаю необґрунтованими, з огляду на наступне.
Так, санкція ч.1 ст.473 МК України, тобто інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбачає накладення стягнення у виді штрафу в розмірі від 30 до 50 відсотків вартості цих товарів з конфіскацією таких товарів або без такої. 
Як вбачається, суд першої інстанції наклав стягнення у виді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, які є безпосередніми предметами порушення митних правил, тобто на рівні мінімальної межі, яка передбачена відповідною статтею.
Крім того, з врахуванням характеру вчинених порушень та даних про особу порушника, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення додаткового стягнення у виді конфіскації вилученого товару.
На переконання суду апеляційної інстанції, накладення додаткового стягнення у виді конфіскації вилученого товару прямо передбачене санкцією ч.1 ст.473 МК України, відноситься до дискреційних повноважень судді, не суперечить вимогам закону та є обґрунтованим в даному випадку.
При цьому, суд звертає увагу на те, що визнання вини, щире каяття та сприяння митним органам було враховано судом першої інстанції при накладенні стягнення на рівні мінімальної межі, яка передбачена відповідною статтею.
Неправильне розуміння правил митного декларування та відсутність умислу на приховування товару не може слугувати єдиною підставою для пом`якшення призначеного судом першої інстанції стягнення.
Твердження про те, що мобільні телефони були придбані для ОСОБА_5 та ОСОБА_4 без комерційної мети не спростовують правильних висновків суду про необхідність накладення додаткового стягнення у виді конфіскації вилученого товару, яке застосовується, серед іншого, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не вжив належних заходів для завчасного повідомлення про дату та місце розгляду справи є голослівними, оскільки ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про розгляд справи без його участі.
Відтак, апеляційна скарга не містить підстав для зміни постанови суду першої інстанції в частині накладеного стягнення.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, вважаю, що суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.473 МК України, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 36 та ст. 33 КУпАП. 
За своїм видом та розміром накладене на ОСОБА_1 стягнення сприяє досягненню визначеній у ст. 23 КУпАП мети адміністративних стягнень. 
З огляду на це, вважаю, що постанова Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2026 року є законною та обґрунтованою, підстави для її зміни чи скасування відсутні. 
Керуючись ст. 530 МК України, ст. 294 КУпАП,

постановив: 

постанову Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення. 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Головатий В. Я.