| | Справа №613/2507/25 Провадження № 2/613/372/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Уварової Ю.В.,
за участі секретаря Макушинської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 613/2507/25 провадження № 2/613/372/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:

ТОВ «КОШЕЛЬОК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3113905047-363285 від 06.06.2021 у розмірі 11 925, 60 грн. та понесені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 06.06.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «КОШЕЛЬОК» укладено кредитний договір № 3113905047-363285.
У кредитному договорі сторони погодили всі істотні умови, зокрема щодо розміру кредиту, строку кредитування, відсотків за користування кредитом.
ТОВ «КОШЕЛЬОК» свої зобов`язання за договором виконало належним чином та у повному обсязі, а саме надало позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою суду від 06.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.
25.02.2026 до суду надійшли додаткові пояснення у справі, у яких відповідач зазначила, що дійсно вона на сайті ТОВ “КОШЕЛЬОК” подавала заяву на отримання коштів з метою здійснення погашення кредитних коштів за іншим кредитним договором. ТОВ “КОШЕЛЬОК” надало відповідачу кредит в сумі 4000,00 грн., зобовязання виконані не були у звязку з нарахуваннямм великих відсотків за позикою. Відповідач згодна спатити тіло кредиту, однак просили суд переглянути розмір відсотків, які нараховані позивачем.
Крім того, відповідач просила надати їй можливість виплачувати заборгованість протягом 6-ти місяців з можливим достроковим погашенням, оскільки вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Відповідач розлучилася з чоловіком, самостійно виховує неповнолітню дитину. Крім того, зазначила, що попередніми рішеннями суду про стягнення з відповідачки заборгованості їй було встановлено сплату заборгованість частинами і відповідач виконала рішення суду у повному обсязі.

19.03.2026 до суду надійшли додаткові пояснення позивача ТОВ “КОШЕЛЬОК”, у яких представник просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначив, що відповідно до п.2.1. Договору кредит надавався строком на 14 днів, початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця грошових коштів. В Договорі цей період визначений як Лояльний.
У пункті 3.6. Договору сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування Кредитом. При цьому зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного Періоду. (п.3.7 Договору).
Таким чином, сторони Договору погодили продовження строку користування кредитом до 104 днів з моменту укладення Договору (14 днів плюс 90 днів), по закінченню якого у відповідача виникає обов`язок повернути суму кредиту та нарахованих відповідно до умов Договору процентів за користування кредитом, а у позивача виникає право отримати виконання обов`язку боржником, тобто право вимоги щодо повернення кредиту та нарахованих процентів. Умовою такого продовження є користування кредитом після закінчення Лояльного періоду. Тобто строк кредитування з 20.06.2021 року до17.09.2021 року є погодженим сторонами Договору.
Як вбачається з матеріалів справи, до спливу Лояльного періоду у 14 днів відповідач не повернув кредит, що підтверджується доданим до позовної заяви детальним розрахунком заборгованості. Тобто відповідач продовжив користуватися кредитом після закінчення Лояльного періоду, що за Договором є відкладальною обставиною, внаслідок настання якої строк користування кредитом продовжився до 104 днів з моменту укладення Договору. Відповідно нарахування процентів за користування кредитом у цей період є законним. При цьому позичальник, який не повернув кредит до спливу Лояльного періоду, ніяким чином не порушив Договір (а відтак не йдеться про відповідальність), відповідач продовжив користуватися кредитом, але на інших умовах і саме про це домовились сторони Договору.

Представник ТОВ “КОШЕЛЬОК” у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати без участі представника позивача.
Відповідач ОСОБА_2 в додаткових поясненнях просила проводити судові засідання без її участі.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд доходить таких висновків.
Судом встановлено, що 06.06.2021 між ТОВ “КОШЕЛЬОК” та ОСОБА_3 укладено Договір № 3113905047-363285 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту /а.с.12-15/.
Згідно з умовами крердиту позичальнику надається кредит у сумі 4000,00 грн., строком на 14 днів (Лояльний період) (п.1.1., 2.1.).
Відповідно до п. 2.2. Договору, сторони погодили, що встановлений в п.2.1. Договору строк Лояльного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів фактично нарахованих за користування кредитом.
Відповідно до п. 3.4. - 3.9. Договору, сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здіи?снюватиметься згідно графіка платежів, що є Додатком до цього Договору.
Відповідно до вимог частини 4 статті 11 Закону Украі?ни “ Про захист прав споживачів” сукупна вартість кредиту для Позичальника ( у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсотковоі? (процентноі?) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього Договору за умови дотримання Позичальником Графіку розрахунків, що є Додатком цього Договору, становить 4000 грн., або 100% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 0 грн., або 0% від суми кредиту.
Сторони погоджуються що у випадку користування Кредитом з боку Позичальника більше за визначений Лояльним періодом, встановлении? п.2.1 Договору або додатковими угодами між Сторонами зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період користування Кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 3.4 цього Договору Процентна ставка менша ніж 2 (два) відсотки від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за Процентною ставкою визначеною п.3.4 Договору скасовуються з моменту початку і?х застосування і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом, а саме 2 (два) два проценти за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення Кредиту. Таким чином зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за користування Кредитом в розмірі 1,85 розповсюджуються на весь період користування Кредитом з моменту укладення цього Договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені Позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.2.1 Договору.
Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Лояльного Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні 212 ст. ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на наступних умовах :
Зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного Періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного Періоду.
З наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 730 ( сімсот тридцять ) процентів річних, що становить 2 проценти в день від суми Кредиту за кожен день користування ним.
Крім того, 06.06.2021 ОСОБА_3 підписала Паспорт споживчого кредиту до Договору № 3113905047-363285, у якому викладені умови кредитування /а.с.11-12/.
Згідно з повідомленням АТ “ТАСКОМБАНК” , в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичними особами банком було здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів, до яких емітовані електронні засоби, а саме: 06.06.2021 о 14.36 год. на карту НОМЕР_1 в сумі 4000,00 грн., відправник - ТОВ “КОШЕЛЬОК” /а.с.10/.
Згідно з повідомленням ТОВ “ТАС ЛІНК”, 06.06.2021 через платіжну систему ТОВ “ТАС ЛІНК” було проведено успішне зарахування на карту клієнта. Дані про транзакцію: дата проведення операції - 06.06.2021, 14.36 год., сума операції - 4000,00 грн., номер карти - НОМЕР_1 , опис замовлення - видача кредитних коштів, Договір № 3113905047-363285 /а.с.20/.
Згідно з розрахунком заборгованості, відповідачу нараховано заборгованість за тілом кредиту в сумі 4000,00 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 7925,60 грн. /а.с. 17-18/.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України,  за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.  До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідач не заперечувала факту укладення кредитного договору та факту видачі їй кредитних коштів, а також визнала, що має заборгованість за тілом кредиту перед ТОВ “КОШЕЛЬОК” у сумі 4000,00 грн.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
За частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК Укра/їни передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, враховуючи, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору та факт видачі відповідачу кредитних коштів, відповідач позовні вимоги в частині сплати заборгованості за тілом кредиту визнала, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 4000,00 грн. підлягають задоволенню. 

Щодо стягнення відсотків, суд зазначає про таке.
Згідно з п. 3.4. кредитного договору, Відповідно до вимог частини 4 статті 11 Закону Украі?ни “ Про захист прав споживачів” сукупна вартість кредиту для Позичальника ( у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсотковоі? (процентноі?) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього Договору за умови дотримання Позичальником Графіку розрахунків, що є Додатком цього Договору, становить 4000 грн., або 100% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 0 грн., або 0% від суми кредиту.
Згідно з розрахунком заборгованості, відповідач не дотрималась умов Графіку розрахунків.
Отже, у даному випадку для нарахування відсотків підлягають застосуванню п.п. 3.5., 3.8. кредитного договору, а саме відсоткова ставка у розмірі 2 % за кожен день користування кредитом від суми кредиту.
Крім того, сторонами було погоджено продовження строку кредитування не більше ніж на 90 днів.
Отже, враховуючи умови кредитного договору, відсотки за користування кредитом за період кредитування становлять 8320,00 грн. (2% х 4000 х 104 дні).
Разом з цим, суд зазначає, що позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками у сумі 7925,60 грн.
Враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками у сумі 7925,60 грн. підлягають задоволенню.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає про таке.
З п. 1 ч. 3 ст. 133ЦПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.  Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.  Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано:
- копію Договору надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2025, укладеного між Адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» та ТОВ «КОШЕЛЬОК» /а.с.32/;
- Додатку до Договору надання правничої (правової) допомоги від 24.11.2025, у якому вказагно, що замовник доручає виконавцю стягнути з боржника ОСОБА_3 ( НОМЕР_2 ) в судовому порядку суму боргу за кредитним договором № 3113905047-363285 від 06.06.2021, а також суму будь-яких витрат, що будуть понесені замовником та/або виконавцем і які є необхідними з метою стягнення суми боргу з боржника у примусовому порядку, для чого виконавцеь зобовязується надати замовнику наступну правову допомогу: оформлення документів щодо надання правничої (правової) допомоги (додаток до договору про надання правової допомоги) вартістю 1000,00 грн.; збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору вартістю 2000,00 грн.; складання позовної заяви вартістю 4000,00 грн.; формування додатків (доказів) до позовної заяви (для суду та відповідачу) вартістю 2000,00 грн.; відправка позову стороні, до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі вартістю 1000,00 грн. Всього вартість юридичних послуг склала 10000 грн 00 коп.
-копію свідоцтва на право на заняття адвокатською діяльністю Гурського Г.Ю.
Склад витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування, що свідчить про необхідність їх обґрунтування належними та допустимими доказами. Основними критеріями визначення та розподілу судових витрат є їх дійсність, обґрунтованість, розумність та співмірність із ціною позову, складністю та значенням справи для сторін (п. п. 3334, 37 додаткової постанови ВП ВС від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Відповідно до правового висновку, який наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Оскільки вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Клопотань від відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду не надходило.
Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13.03.2025 по справі №275/150/22 вказав на те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.
Однак, суд звертає увагу на положення ч. 3 ст. 141 ЦПК України, якими визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Надавши оцінку зазначеним у Додатку до Договору надання правничої (правової) допомоги від 24.11.2025 наданим послугам адвоката, суд доходить висновку, що такі послуги як оформлення документів щодо надання правничої (правової) допомоги (додаток до договору про надання правової допомоги), збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору, формування додатків (доказів) до позовної заяви (для суду та відповідачу), відправка позову стороні, формування матеріалів адвокатського досьє по справі до суду повністю охоплюються послугою складання позовної заяви.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у його постанові від 02 червня 2022 року у справі № 873/108/20 (подібний у постанові від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17), відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд, з огляду на складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, вважає, що обґрунтованими і пропорційними до предмета спору є витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. 

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягенню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Щодо клопотання позивача про витребування доказів, суд зазначає, що вказане клопотання було подано з метою підтвердження факту зарахування відповідачу кредитних коштів на її картковий рахунок, тому, враховуючи, що відповідач визнала факт видачі їй кредитних коштів, суд вважає недоцільним задоволення вказаного клопотання.

Щодо клопотання відповідача про надання їй можливості здійснювати погашення кредиту протягом шести пісяців з можливим достроковим погашенням, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Питання відстрочення і розстрочення виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення суду регулюються розділом VI ЦПК України.
Стаття 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу.
Так, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. 
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина третя та четверта статті 435 ЦПК України).
В той же час, заявляючи клопотання про розстрочення виконання рішення суду, відповідачка не надала жодного належного доказу на його обґрунтування.
Надані суду копії рішення суду про розірвання шлюбу та свідоцтва про народження дитини не підтверджують матеріальний стан відповідача та той факт, що вона перебуває у скрутному матеріальному становищі.
Суд зазначає, що за відсутності доказів він позбавлений можливості у повній мірі оцінити майновий стан відповідачки та дійти однозначного висновку, що стягнення заявленої позивачем суми в повному обсязі поставить відповідачку в тяжке матеріальне становище.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для рострочення виконання рішення суду на даний час.
При цьому суд вважає необхідним роз`яснити відповідачці її право на звернення до суду із заявою про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення в порядку ст.435 ЦПК України за наявності відповідних доказів та правових підстав на стадії примусового виконання рішення суду.
На підставі приведеного вище, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» – задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (місцезнаходження: 08135, Київська область, Бучанський район, с. Чайки, вул. Антонова, 8А, ЄДРПОУ: 40842831) заборгованість за кредитним договором № 3113905047-363285 від 06.06.2021 у розмірі 11 925 (одинадцять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять гривень 60 копійок), судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок), та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч гривень 00 копійок), а всього – 19 348 (дев`ятнадцять тисяч триста сорок вісім гривень 00 копійок).
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», місцезнаходження: 08135, Київська область, Бучанський район, с. Чайки, вул. Антонова, 8А, ЄДРПОУ: 40842831.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повне рішення складено 28.07.2026.

Суддя