Справа 556/1881/26  
Номер провадження 1-кп/556/225/2026 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2026 
Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 
при секретарі – ОСОБА_2 
за участю прокурора – ОСОБА_3 
обвинуваченого – ОСОБА_4 
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Володимирець кримінальне провадження №12026186230000041 від 11.06.2026 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, не військовозобов`язаного, не працює, не судимого,-
за ч.1 ст.240-1, ч.1 ст.309, ч.2 ст.309 КК України,-
в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , влітку 2026 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в лісовому масиві поблизу селища Володимирець, Вараського району Рівненської області, маючи умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу для особистого вживання без мети збуту, не маючи спеціального дозволу ліцензії на придбання та зберігання наркотичних засобів, умисно, ігноруючи вимоги ЗУ "Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів", а також Постанови КМУ від 03.06.2009 № 589 "Про затвердження Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, незаконно придбав, шляхом знайдення наркотичний засіб – канабіс.
В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, переніс наркотичний засіб на територію господарства за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав до 10.06.2026, а саме до моменту проведення працівниками правоохоронного органу на підставі ухвали слідчого судді обшуку, по місцю проживання останнього, в ході якого у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено один паперовий згорток із вмістом невідомої речовини рослинного походження зеленого кольору, зовні схожої на наркотичний засіб, який згідно висновку експерта №СЕ-19/118-26/8464-НЗПРАП від 23.06.2026 є канабісом, масою (в перерахунку на висушену речовину) 9,35 грам, один паперовий згорток білого кольору із вмістом подрібненої невідомої речовини рослинного походження зеленого кольору, зовні схожої на наркотичний засіб, який згідно висновку експерта №СЕ-19/118-26/8467-НЗПРАП від 23.06.2026 є канабісом, масою (в перерахунку на висушену речовину) 0,110 грам та один прозорий поліетиленовий зіп-пакет із вмістом подрібненої невідомої речовини рослинного походження зеленого кольору, зовні схожої на наркотичний засіб, який згідно висновку експерта №СЕ-19/118-26/8465-НЗПРАП від 23.06.2026 є канабісом, масою (в перерахунку на висушену речовину) 0,336 грам.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.
Крім цього, ОСОБА_4 , влітку 2026 року перебуваючи в лісовому масиві поблизу селища Володимирець, Вараського району Рівненської області (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), маючи умисел направлений на незаконне зберігання психотропної речовини для особистого вживання, без мети збуту, не маючи спеціального дозволу ліцензії на зберігання психотропних речовин, умисно, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року та «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.06.2009, незаконно придбав, шляхом знайдення психотропну речовину – PVP.
В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, переніс психотропну речовину в автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 та зберігав до 10.06.2026, а саме до моменту проведення працівниками правоохоронного органу огляду місця події по вул. Архітекторна, що в селищі. Володимирець, Вараського району, Рівненської області, в ході якого було виявлено та вилучено один зіп-пакет із вмістом кристалічної речовини білого кольору невідомого походження, зовні схожої на психотропну речовину, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/118-26/8476-НЗПРАП від 19.06.2026, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP масою 2,842 грама, що відповідно до таблиці 2 «невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» затвердженої наказом МОЗ України від 01.08.2000 №188, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 16 серпня 2000 р. за № 512/4733 відноситься до великих розмірів та скляний предмет, який за зовнішніми ознаками схожий на пристрій для куріння з наявними залишками речовини, зовні схожої на психотропну речовину, який згідно висновку експерта №СЕ-19/118-26/8468-НЗПРАП від 19.06.2026, містить на скляній трубці із сферичним розширенням на одному із кінців нашарування речовини коричневого кольору, а саме особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено – PVP масою 0,0047 грама та психотропної речовини, обіг якої обмежено – тетрагідроканнабінол масою 0,00035 грама.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин, без мети збуту, у великих розмірах ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.
Крім цього, влітку 2016 року (точної дати слідством не встановлено), ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, в лісовому масиві неподалік с-ща. Володимирець, Вараського району, Рівненської області, придбав шляхом знайдення каміння бурштину, яке відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» № 637/97-ВР від 18 листопада 1997 року та Переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, є дорогоцінним камінням органогенного утворення природного походження, а саме камінням бурштину в стані сировини.
Реалізовуючи свій протиправний намір, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на особисте збагачення, не маючи відповідних документів, які б підтверджували законність походження придбаного каміння бурштину, ОСОБА_4 у подальшому переніс його на територію господарства за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав до 10.06.2026, а саме до моменту проведення працівниками правоохоронного органу на підставі ухвали слідчого судді обшуку, по місцю проживання останнього, в ході якого у ОСОБА_4 виявлено та вилучено каміння, яке, згідно висновку експерта №СЕ-19/103-26/7697-ФХГД, судової гемологічної експертизи за експертною спеціальністю 17.1 «Дослідження дорогоцінного, напівдорогоцінного та декоративного каміння», є бурштином в сировині та декоративних елементах, який належить до дорогоцінного каміння органогенного утворення, масою 19,91 г (0,01991 кг), вартість якого станом на 11.06.2026 становила 174 (сто сімдесят чотири) гривні 66 (шістдесят шість) копійок, каміння, яке, згідно висновку експерта №СЕ-19/103-26/7698-ФХГД, судової гемологічної експертизи за експертною спеціальністю 17.1 «Дослідження дорогоцінного, напівдорогоцінного та декоративного каміння», є бурштином в сировині, який належить до дорогоцінного каміння органогенного утворення, масою 296,23 г (0,29623 кг), вартість якого станом на 11.06.2026 становила 4 872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні 96 (дев`яносто шість) копійок та каміння, яке, згідно висновку експерта №СЕ-19/103-26/7699-ФХГД, судової гемологічної експертизи за експертною спеціальністю 17.1 «Дослідження дорогоцінного, напівдорогоцінного та декоративного каміння», є бурштином в сировині, який належить до дорогоцінного каміння органогенного утворення, масою 449,35 г (0,44935 кг), вартість якого станом на 11.06.2026 становила 592 (п`ятсот дев`яносто дві) гривні 90 (дев`яносто) копійок.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні бурштину, законність якого не підтверджується відповідними документами ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 240-1 КК України.
21 липня 2026 року між прокурором Вараської окружної прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником обвинуваченого – адвокатом ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з умовами вказаної угоди, обвинувачений повністю визнав свою вину у зазначених діяннях і зобов`язався під час судового розгляду беззастережно визнати обвинувачення в обсязі висунутого у судовому провадженні та зобов`язується у подальшому подібного не вчиняти. Щиро розкаявся у вчиненому. 
Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме: за ч.1 ст.309 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 роки; за ч.2 ст.309 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч.1 ст. ст.240-1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити три роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку. 
Відповідно до угоди, обвинуваченому відомо та зрозуміло, що згідно із вимогами ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку. Йому також роз`яснено та є зрозумілими, визначені п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, підстави для апеляційного оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода про визнання винуватості, а також підстави для касаційного оскарження відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468, ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості, дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник в підготовчому судовому засіданні також просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.309, ч.1 ст.240-1 КК України в обсязі підозри та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку та нетяжкого злочину. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкціям, які передбачені ч.1 ст. 309, ч.2 ст.309, ч.1 ст.240-1 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені абзацами 1 і 3 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.
За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому засіданні те, що ОСОБА_4 дійсно вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 309, ч.2 ст.309, ч.1 ст.240-1 КК України, за якими належить призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.
Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, конкретні обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України. Іспитовий строк ОСОБА_4 обрати терміном один рік.
Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому.
Призначене покарання, на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень.
Водночас суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно з ч.9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відповідно до положень ч.1 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п.1 ч.2 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
Спеціальна конфіскація, відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне до речових доказів, а саме: бурштин у сировині, який належить до дорогоцінного каміння органогенного утворення, масою 19,91 г (0,01991 кг), вартість якого станом на 11.06.2026 становила 174 (сто сімдесят чотири) гривні 66 (шістдесят шість) копійок; бурштин у сировині, який належить до дорогоцінного каміння органогенного утворення, масою 296,23 г (0,29623 кг), вартість якого станом на 11.06.2026 становила 4 872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні 96 (дев`яносто шість) копійок; бурштин у сировині, який належить до дорогоцінного каміння органогенного утворення, масою 449,35 г (0,44935 кг), вартість якого станом на 11.06.2026 становила 592 (п`ятсот дев`яносто дві) гривні 90 (дев`яносто) копійок - застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.
Питання про інші речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Також з обвинуваченого слід стягнути витрати на залучення експерта в сумі сумі 6739 (шість тисяч сімст тридцять дев`ять) гривень 04 копійки, згідно ст.124 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.
Керуючись статтями 100, 124, 174, 314, 373, 374, 474-475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 липня 2026 року, укладену між прокурором Вараської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №12026186230000041 від 11 червня 2026 року за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.2 т.309, ч.1 ст. 240-1 КК України та призначити покарання:
- за ч.1 ст. 240-1 КК України: 3 (три) роки позбавлення волі;
- за ч.1 ст.309 КК України: 2 (два) роки обмеження волі;
- за ч.2 ст.309 КК України: 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень - 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з однорічним іспитовим строком.
Згідно ч.ч. 1,2 ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 6739 (шість тисяч сімст тридцять дев`ять) гривень 04 копійки.
На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність держави речові докази: бурштин у сировині, який належить до дорогоцінного каміння органогенного утворення, масою 19,91 г (0,01991 кг), вартість якого станом на 11.06.2026 становила 174 (сто сімдесят чотири) гривні 66 (шістдесят шість) копійок; бурштин у сировині, який належить до дорогоцінного каміння органогенного утворення, масою 296,23 г (0,29623 кг), вартість якого станом на 11.06.2026 становила 4 872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні 96 (дев`яносто шість) копійок; бурштин у сировині, який належить до дорогоцінного каміння органогенного утворення, масою 449,35 г (0,44935 кг), вартість якого станом на 11.06.2026 становила 592 (п`ятсот дев`яносто дві) гривні 90 (дев`яносто) копійок.
Речові докази: один паперовий згорток із вмістом невідомої речовини рослинного походження зеленого кольору, в складі якого виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, масою (в перерахунку на висушену речовину) 9,35 грам; один паперовий згорток білого кольору із вмістом подрібненої невідомої речовини рослинного походження зеленого кольору, в складі якого виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, масою (в перерахунку на висушену речовину) 0,110 грам; один прозорий поліетиленовий зін-пакет із вмістом подрібненої невідомої речовини рослинного походження зеленого кольору, в складі якого виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, масою (в перерахунку на висушену речовину) 0,336 грам; один зіп-пакет із вмістом кристалічної речовини білого кольору невідомого походження, в складі якого виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - Р?Р, масою 2,842 грама та скляний предмет, який за зовнішніми ознаками схожий на пристрій для куріння із сферичним розширенням на стінках якого наявні нашарування речовини коричневого кольору, а саме особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP масою 0,0047 грама та психотропної речовини, обіг якої обмежено тетрагідроканнабінол масою 0,00035 грама — знищити.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.309, ч.1 ст. 240-1 КК України.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1