справа № 619/3204/26
провадження № 2/619/1973/26

РІШЕННЯ
іменем України
08 липня 2026 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області 
у складі головуючого судді     Болибока Є.А. 
за участю секретаря судового засідання    Ломанової І.А.
Справа № 619/3204/26
Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 ;
відповідач: АТ «Державний ощадний банк України»;
третя особа: Золочівська державна нотаріальна контора,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження позов про скасування заборони на нерухоме майно. 
Стислий виклад позиції сторін.
11 травня 2026 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Смаля В.І., звернувся до суду з позовом до АТ «Державний ощадний банк України»,у якому просив усунути ОСОБА_1 перешкоди у праві володіння, користування та розпоряджання належним майном шляхом скасування запису про вчинені обтяження у виді заборони на нерухоме майно: запис про заборону на нерухоме майно: тип обтяження - заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження - 1345862; дата реєстрації 01.10.2024 року 10.36.41 за номером 1345862 Золочівською державною нотаріальною конторою; підстава обтяження - повідомлення, 23.07.1992 р. Золочівський сбербанк; об`єкт обтяження - будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; власник - ОСОБА_2 ; у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо житлового будинку АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову посилався на те, що 06 лютого 1996 року він через Харківську товарну біржу придбав житловий будинок АДРЕСА_1 . Про зазначене було укладено відповідний Договір купівлі-продажу Н3-93 від 06.02.1996. В подальшому, 19 січня 2017 року рішенням Золочівського районного суду Харківської області у справі № 622/237/16-ц зазначений договір було визнано чинним, та визнано за ним право власності на нього. Після того, як у травні поточного року він звернувся до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію нерухомого майна (внесення відповідного запису до ДРРП), йому стало відомо що така дія неможлива, з огляду на наявність заборони відчуження зазначеного будинку. Зазначене знайшло підтвердження у витязі з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який містить наступний запис про заборону на нерухоме майно: тип обтяження - заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження - 1345862; зареєстровано 01.10.2024 року 10.36.41 за номером 1345862 Золочівською державною нотаріальною конторою; підстава обтяження - повідомлення, 23.07.1992 р. Золочівський сбербанк; об`єкт обтяження - будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; власник - ОСОБА_2 ; додаткові дані - архівний номер 16, архівна дата 23.07.1992 р., дата виникнення 23.07.1992 р. Зазначає, що  про існування жодних угод щодо застави вказаного житлового будинку, укладені бувшим власником та ним особисто з АТ «Ощадбанк» йому невідомо. Станом на теперішній час, інформація в Єдиному реєстрі боржників (https://erb.minjust.gov.Ua/#/search-debtors) та Автоматизованій системі виконавчого провадження (https://asvpweb.minjust.gov.Ua/#/search-debtors) щодо нього відсутня. З метою з`ясування підстави запису про заборону на нерухоме майно, та його скасування, він звертався до відділення АТ «Ощадбанк» з усним запитом. Однак працівники останнього повідомили про відсутність будь-якої інформації та документів, які слугували накладенню обтяження з огляду відсутність кредитної справи в зв`язку зі спливом граничного терміну зберігання. Його звернення до Золочівської державної нотаріальної контори також не прояснили ситуацію, адже останньою було відмовлено у наданні відповідної інформації за формальних підстав. Вважає, що наявність заборони у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує його права та законні інтереси, оскільки створює перешкоди у реалізації його прав власності, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном на власний розсуд, реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття заборон відчуження нерухомого майна за його заявою. 
У відзиві на позовну заяву представник АТ «Державний ощадний банк України» Солдатенко А.М. просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог,вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Посилався на те, що АТ «Ощадбанк» є неналежним відповідачем у даній справі, яким не допущено порушення прав позивача, інформація щодо підстав включення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна позивача у Банку відсутня. Нерухоме майно, а саме житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_1 - в заставі Банку не перебуває. За таких обставин АТ «Ощадбанк» не має можливості надати доказ, який витребуваний ухвалою суду про відкриття провадження, а саме інформацію щодо підстав включення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_1 в зв`язку із його відсутністю, про що повідомляє суд. Інформація щодо заборгованості, в тому числі кредитної, позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) перед АТ «Ощадбанк» відсутня. Позивачем не наведено доказів, які б свідчили про існування перешкод щодо реалізації ним права розпорядження власністю (нерухомим майном) та не наведено доказів, які б вказували на вину Банку в реалізації позивачем своїх прав, а отже визначення АТ «Ощадбанк» відповідачем у даній справі є необґрунтованим та помилковим. В силу вказаних положень цивільного процесуального законодавства, АТ «Ощадбанк», у даній справі, є неналежним відповідачем. Проте, відповідачем по даній справі має бути особа, яка дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення щодо позивача, тобто сторона відповідного спірного договору чи державний реєстратор, уповноважений на вчинення реєстраційної дії, за умови порушення останнім прав позивача, а не АТ «Ощадбанк», який жодною дією чи бездіяльністю не перешкоджає володіти, користуватися та розпоряджатися належним позивачу майном, та не вчиняє інших дій, які б порушували права та інтереси останнього. Відповідно до діючого законодавства Банк не є органом або суб`єктом, який здійснює повноваження у сфері державної реєстрації, ні в які правовідносини з позивачем не вступав, договірні відносини між позивачем та Банком відсутні. За таких обставин АТ «Ощадбанк» не має повноважень скасувати запис про вчинені обтяження, відповідно до позовних вимог. Отже, АТ «Ощадбанк» не допустив порушення прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, а тому не може бути відповідачем у даній справі, в силу вимог Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ЦПК України.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
12 травня 2026 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 11 год 00 хв 09 червня 2026 року.Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 02 червня 2026 року. Залучено до участі у справі треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Витребувано докази.
26 травня 2026 року Золочівська державна нотаріальна контора на виконання ухвали суду від 12.05.2026 надала запитувану інформацію.
26 травня 2026 року представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» Солдатенко А.М. через систему «Електронний суд» подав до суду відзив на позовну заяву.
27 травня 2026 року представник позивача адвокат Смаль В. подав до суду клопотання про доручення доказів.
09 червня 2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 11 год 00 хв 08.07.2026.
09 червня 2026 року АТ «Державний ощадний банк України» на виконання ухвали суду від 12.05.2026 повідомило про те, що в програмному забезпеченні АТ «Ощадбанк», відсутня інформація щодо підстав включення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 .
У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача адвокат Смаль В.В. у поданій до суду заяві просив розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Представник АТ «Державний ощадний банк України» Солдатенко А.М. у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без його участі.
Представник третьої особи просила розглядати справу без участі Золочівської державної нотаріальної контори, у вирішенні питання по суті покладається на розсуд суду. 
Частиною третьою статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до Договору купівлі-продажу Н3-93 від 06.02.1996 укладеного на Харківській товарній біржі, продавець ОСОБА_2 продав, а покупець ОСОБА_1 купив: житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 19 січня 2017 року у справі № 622/237/16-ц, визнано дійсним, зареєстрований 06 лютого 1996 року на Харківській товарній біржі за № НЗ-93 договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між покупцем ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_2 .
Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який містить наступний запис про заборону на нерухоме майно: тип обятження - заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження - 1345862; зареєстровано 01.10.2024 року 10.36.41 за номером 1345862 Золочівською державною нотаріальною конторою (61024, Харківська область, м. Харків, вулиця Я.Мудрого, буд. 26); підстава обтяження - повідомлення, 23.07.1992 р. Золочівський сбербанк; об`єкт обтяження - будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; власник - ОСОБА_2 ; додаткові дані - архівний номер 16, архівна дата 23.07.1992 р., дата виникнення 23.07.1992.
З огляду на повідомлення Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області установлено, що за відомостями Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого, отриманої Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області в порядку самостійного доступу 17.10.2025 за №448269754: підставою для внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна заборони (архівний запис) за реєстраційним номером 1343138, зареєстрованої 30.09.2004, реєстратором якої є Золочівська державна нотаріальна контора Харківської області; де об`єктом обтяження зазначено будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є - повідомлення Золочівського сбербанку від 06.09.1991. Власник: ОСОБА_2 . Додаткові дані: архівний номер: 25, архівна дата: 03.09.1991, дата виникнення: 03.09.1991. При перевірці архівних матеріалів справ Золочівської державної нотаріальної контори, а саме наряду 2-16 «Розпорядження по накладанню і зняттю заборони відчуження нерухомого майна» за 1992-й рік, виявлено два документи, що стосуються вищевказаної справи, а саме: 1) Повідомлення про надання позички, виданої Золочівським відділенням Ощадбанку №2839 23.07.1992 року, за яким Золочівське відділення Ощадбанку №2839 видало гр. ОСОБА_3 позичку на суму 260 000 руб., строком на 25 років для будівництва житлового будинку на земельній ділянці в АДРЕСА_1 . У повідомленні міститься прохання до нотаріального органу про накладення заборони на будівлю, що зведена позичальником за рахунок позички. 2) Заборона, накладена державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Пендюріною Л.С., відчуження житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 до повного погашення позички. Реєстровий номер заборони: 25. Інша інформація стосовно зазначеного питання відсутня.
Згідно відомостей повідомлення АТ «Ощадбанк», в програмному забезпеченні АТ «Ощадбанк», відсутня інформація щодо підстав включення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до розпорядження Золочівської селищної військової адміністрації Богодухівського району Харківської області 3 748-од від 18.05.2026, змінено адресу об`єкта нерухомого майна (житлового будинку), який належить ОСОБА_1 на підставі договору H3-93 купівлі-продажу від 6 лютого 1996 року з: АДРЕСА_1 на:   АДРЕСА_1 .
Мотиви суду.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Судом установлено, що 06 лютого 1996 року ОСОБА_1 через Харківську товарну біржу придбав у ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 , про що було укладено відповідний Договір купівлі-продажу Н3-93 від 06.02.1996. 
Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 19 січня 2017 року у справі № 622/237/16-ц, визнано дійсним, зареєстрований 06 лютого 1996 року на Харківській товарній біржі за № НЗ-93 договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між покупцем ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_2 .
Як зазначає позивач, він звернувся до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію нерухомого майна (внесення відповідного запису до ДРРП), йому стало відомо що така дія неможлива, з огляду на наявність заборони відчуження зазначеного будинку.
Так, з огляду на Витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який містить наступний запис про заборону на нерухоме майно: тип обятження - заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження - 1345862; зареєстровано 01.10.2024 року 10.36.41 за номером 1345862 Золочівською державною нотаріальною конторою (61024, Харківська область, м. Харків, вулиця Я.Мудрого, буд. 26); підстава обтяження - повідомлення, 23.07.1992 р. Золочівський сбербанк; об`єкт обтяження - будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; власник - ОСОБА_2 ; додаткові дані - архівний номер 16, архівна дата 23.07.1992 р., дата виникнення 23.07.1992.
З огляду на повідомлення Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області установлено, що за відомостями Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого, отриманої Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області в порядку самостійного доступу 17.10.2025 за №448269754: підставою для внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна заборони (архівний запис) за реєстраційним номером 1343138, зареєстрованої 30.09.2004, реєстратором якої є Золочівська державна нотаріальна контора Харківської області; де об`єктом обтяження зазначено будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є - повідомлення Золочівського сбербанку від 06.09.1991. Власник: ОСОБА_2 . Додаткові дані: архівний номер: 25, архівна дата: 03.09.1991, дата виникнення: 03.09.1991. При перевірці архівних матеріалів справ Золочівської державної нотаріальної контори, а саме наряду 2-16 «Розпорядження по накладанню і зняттю заборони відчуження нерухомого майна» за 1992-й рік, виявлено два документи, що стосуються вищевказаної справи, а саме: 1) Повідомлення про надання позички, виданої Золочівським відділенням Ощадбанку №2839 23.07.1992 року, за яким Золочівське відділення Ощадбанку №2839 видало гр. ОСОБА_3 позичку на суму 260 000 руб., строком на 25 років для будівництва житлового будинку на земельній ділянці в АДРЕСА_1 . У повідомленні міститься прохання до нотаріального органу про накладення заборони на будівлю, що зведена позичальником за рахунок позички. 2) Заборона, накладена державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Пендюріною Л.С., відчуження житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 до повного погашення позички. Реєстровий номер заборони: 25. Інша інформація стосовно зазначеного питання відсутня.
Згідно відомостей повідомлення АТ «Ощадбанк», в програмному забезпеченні АТ «Ощадбанк», відсутня інформація щодо підстав включення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 .
Отже, матеріали справи свідчать про те, що запис № 1345862 від 01.10.2024 про заборону на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований Золочівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення про надання позички, виданої Золочівським відділенням Ощадбанку №2839 23.07.1992 року, за яким Золочівське відділення Ощадбанку №2839 видало ОСОБА_3 позичку на суму 260 000 руб., строком на 25 років для будівництва житлового будинку на земельній ділянці в АДРЕСА_1 . Заборона, накладена державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Пендюріною Л.С., відчуження житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 до повного погашення позички. Реєстровий номер заборони: 25. 
Отже, позивач є єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1 з 06.02.1996, тобто в даному випадку не був боржником.
Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 року за № 2-К, у відповідності зі Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 року за № 4, «Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР», з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в «Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України».
Розпорядженням № 106/99-рп Президента України від 20.05.1999 року та постановою №876 Кабінету міністрів України від 21.05.1999 року, «Державний спеціалізований комерційний ощадний банк України» перетворено у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».
З вищенаведеного слідує, що АТ ««Державний ощадний банк України» з моменту утворення та на теперішній час є державним банком та правонаступником відповідного банку, в інтересах якого накладено заборону, що відповідачем не спростовано.
Пунктом 134 Глави 6 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом № 18/5 Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року, яка втратила чинність на підставі наказу № 20/5 Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року, передбачалось, що державний нотаріус за місцезнаходженням жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки накладає заборону їх відчуження: 1) за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку; 2) при посвідченні договору довічного утримання; 3) при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; 4) в усіх інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до вищезазначеної інструкції, державні нотаріальні контори під час накладання обтяження у вигляді заборони на відчуження майна на підставі повідомлення установи банку, у тому числі у 2004 році, виконували виключно функцію реєстратора, тому державна нотаріальна контора не може бути відповідачем у даній справі.
Пунктом 9 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що накладання та зняття заборон щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Пунктом 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.
Чинне на час виникнення спірної заборони законодавство передбачало реєстрацію заборон винятково на паперових носіях - в реєстрах для реєстрації заборон, з вчиненням відповідного запису в алфавітній книзі обліку заборон і арештів.
Станом на дату реєстрації обтяження заборони в реєстрі, правові, економічні, організаційні засади системи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав визначались Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" N 1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон N 1952-IV).
З дати набрання чинності Законом №1952-IV, реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється виключно у випадках: 1) вчинення правочинів щодо нерухомого майна; 2) за заявою власника (володільця) нерухомого майна. При цьому, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Наказом Міністерства юстиції від 18.08.2004 N85/5 (далі - наказ Мін`юсту № 85/5), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2004 року за № 1020/9619 (наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції N 1844/5 від 14.12.2012) "Про внесення змін та доповнень до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України" (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції України №111/5 від 28.12.2006), з метою вдосконалення Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, збереження та захисту даних, що містяться у ньому, підвищення рівня захисту майнових прав та інтересів громадян і юридичних осіб, а також профілактики злочинів проти власності, внесено зміни та доповнення до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 №31/5, зареєстрованого в Мін`юсті 10.06.1999 за №364/3657, виклавши його в новій редакції, та затверджено Інструкцію про порядок заповнення заяв та ведення Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Згідно з пунктами 6, 7 наказу Мін`юсту від 18.08.2004 N85/5 установлено, що до припинення функціонування бази даних раніше створеного реєстру, у порядку, передбаченому пунктом 4 цього наказу, перевірка відсутності або наявності заборони відчуження та арештів об`єктів нерухомого майна здійснюється за допомогою баз даних раніше створеного та модернізованого реєстрів. Після повного перенесення бази даних раніше створеного реєстру до бази даних модернізованого реєстру державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України забезпечує довічне зберігання бази даних раніше створеного реєстру.
Відповідно до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 09.06.1999 №31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 № 85/5), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.08.2004 року за №1020/9619, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони, арешти; видані витяги з Реєстру заборон (пункт 1.1).
Держателем Реєстру заборон є Міністерство юстиції України, яке розробляє організаційні, методологічні принципи ведення Реєстру заборон та забезпечує його функціонування (пункт 1.3).
Адміністратором Реєстру заборон є державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, що має повний доступ до електронної бази даних і відповідає за її технічне та технологічне створення та ведення, матеріально-технічне та технологічне забезпечення, за збереження і захист даних, що містяться в Реєстрі заборон (пункт 1.4).
Реєстраторами Реєстру заборон є: державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з Адміністратором і мають повний доступ до Реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України та його регіональні філії.
Реєстратори приймають заяви про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна від державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, які не є Реєстраторами, посадових осіб виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, судів та слідчих органів та постанови про арешт майна боржника органів державної виконавчої служби та інших осіб, визначених цим Положенням; вносять та вилучають записи до (з) Реєстру заборон про заборони, арешти щодо нерухомого майна; отримують (видають) витяги з Реєстру заборон (пункт 1.5).
Разом з тим, як установлено судом, банк не надав до суду доказів на підтвердження непогашених вимог за договором застави, які підлягають захисту, внаслідок чого спірна реєстрація обтяження будинку покладає на позивача непропорційне обмеження його прав власності на цю нерухомість.
Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Наведені Конституційні гарантії права володіти своїм майном поєднується з такими ж вимогами ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11 де зазначено, що кожна фізична або юридична особа має правомірно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, яка відповідно до вимог частини 1статті 9 Конституції України ратифікована 17.07.1997 Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
У пункті 1статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Копеський проти Словаччини» зазначено, що майном може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт.
Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України  власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У пункті 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 зазначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей ст. ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Також, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Враховуючи те, що обмеження щодо нерухомого майна позивача продовжує діяти після спливу 34 років, незважаючи на відсутність відомостей про здійснення будь-яких дій, які б були направлені на забезпечення погашення боргу, відсутність вимог банку про погашення заборгованості, суд дійшов висновку, що наявна спірна заборона не пов`язана з реальним забезпеченням зобов`язання.
За таких обставин, збереження державної реєстрації заборони відчуження майна, обґрунтованість якого не доведена, є також істотним та непропорційним втручанням у здійснення права власності на належне позивачу нерухоме майно, яке порушує справедливий баланс між публічним й приватним інтересом, що є підставою зняття такої заборони.
Отже, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, а вимога позивача підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов ОСОБА_1  задовольнити повністю.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у праві володіння, користування та розпоряджання належним майном шляхом скасування запису про вчинені обтяження у виді заборони на нерухоме майно: запис про заборону на нерухоме майно: тип обтяження - заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження - 1345862; дата реєстрації 01.10.2024 року 10.36.41 за номером 1345862 Золочівською державною нотаріальною конторою; підстава обтяження - повідомлення,-, 23.07.1992 р. Золочівський сбербанк; об`єкт обтяження - будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; власник - ОСОБА_2 ; у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо житлового будинку АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
відповідач: АТ «Державний ощадний банк України», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12Г, ідентифікаційний код 00032129,
третя особа: Золочівська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, ідентифікаційний код 02893509. 
Повне судове рішення складено 13 липня 2026 року.

Суддя  Є. А. Болибок