Головуючий І інстанції: І.Г. Ясиновський
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2026 р. | Справа № 440/2184/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Мінаєвої К.В. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - Єрьоміної Вікторії Анатоліївни на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2026 по справі № 440/2184/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області   
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 у справі № 440/2184/25, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2025, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, що полягає у не проведенні нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 18 липня 2022 року включно з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань) за період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року - 2102 грн, за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року - 2270 грн, та за період з 01 січня 2022 року по 18 липня 2022 року включно з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 1 січня 2022 року - розмірі 2481 грн, та здійснити виплату такого грошового забезпечення з урахуванням проведених виплат. 
16.06.2026 представник позивача звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати у строк, встановлений судом, звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 у справі № 440/2184/25.
В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 у справі № 440/2184/25, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, безпідставно зменшив відсотковий розмір надбавки за особливості проходження служби та премії, що призвело до зменшення загального розміру грошового забезпечення після перерахунку, замість застосування прожиткового мінімуму станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022. Також виплати інших складових грошового забезпечення не вказано до виплати в повному обсязі. 
Отже, за твердженням представника позивача, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 у справі № 440/2184/25 залишається не виконаним в повному обсязі, з огляду на що наявні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2026 заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 у справі № 440/2184/25 залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що під час виконання рішення суду відповідач вийшов за межі визначеного судом способу його виконання та, всупереч резолютивній частині рішення, самостійно змінив структуру грошового забезпечення позивача.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відмовляючи в задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку ст. 382 КАС України, оскільки наведені позивачем обґрунтування є підставою для звернення до суду із новим позовом.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з вимогами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.
Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтями 382-382-3 КАС України.
За приписами ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Отже, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, може встановити суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.
Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню рішення суду та відновленню порушених прав особи - позивача.
З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.
Тому, після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили, суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.
В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що невиконанням рішення суду, яке набрало законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому.
Рішення суду, яке набрало законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення.
У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №539/3406/17, від 10.02.2022 у справі №160/13013/19, що враховуються судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.
Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Як встановлено з матеріалів справи, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 у справі № 440/2184/25 зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань) за період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року - 2102 грн, за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року - 2270 грн, та за період з 01 січня 2022 року по 18 липня 2022 року включно з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 1 січня 2022 року - розмірі 2481 грн, та здійснити виплату такого грошового забезпечення з урахуванням проведених виплат.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 у справі № 440/2184/25 набрало законної сили 03.12.2025.
Так, ОСОБА_1 , обґрунтовуючи наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №440/2184/25, зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області за наслідками проведеного перерахунку грошового забезпечення зменшено відсотковий розмір надбавки за особливості проходження служби та премії.
Із матеріалів справи відповідно до розрахунку для здійснення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 18.07.2022 встановлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 у справі №440/2184/25 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснено перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань) за період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року - 2102 грн., за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року - 2270 грн., та за період з 01 січня 2022 року по 18 липня 2022 року включно з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 1 січня 2022 року - розмірі 2481 грн.
Згідно з платіжними дорученням від 14.01.2026 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснено виплату позивачу перерахованих сум в розмірі 7631,13 грн., з урахуванням сплати військового збору (5%) в сумі 495,53 грн. та податку з доходів фізичних осіб (18%) в сумі 1783,90 грн.
Водночас, із даного розрахунку встановлено, що до проведення перерахунку грошового забезпечення на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 у справі № 440/2184/25 розмір нарахованої та виплаченої позивачу у період з січня 2020 по липень 2022 надбавки за особливості проходження служби становив 50%, у свою чергу премії – від 30% до 71%.
Натомість, після проведеного перерахунку відповідачем визначений розмір надбавки за особливості проходження служби з січня 2020 по грудень 2020 – 34%, з січня 2021 по грудень 2021 – 28%, з січня 2022 по липень 2022 – 29%, премії – 10%. 
Таким чином, за наслідками проведеного на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 у справі № 440/2184/25 перерахунку грошового забезпечення пенсійним органом збільшено розмір посадового окладу у зв`язку з його обчисленням з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, а саме 01.01.2020 року - 2102 грн., 01.01.2021 - 2270 грн., 01.01.2022 - 2481 грн.
Разом з тим, відповідачем фактично здійснено зменшення відсоткового розміру надбавки за особливості проходження служби та премії порівняно зі встановленим та виплаченим позивачу у спірний період раніше.
При цьому, таке зменшення відповідачем здійснено без наявних підстав та обґрунтувань та всупереч змісту мотивувальної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 у справі №440/2184/25, яке містить приписи виключно щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань) за період з 29 січня 2020 року по 18 липня 2022 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, а саме 01.01.2020 року - 2102 грн., 01.01.2021 - 2270 грн., 01.01.2022 - 2481 грн.
Висновків щодо зміни відсоткового розміру надбавки за особливості проходження служби та премії у справі №440/2184/25 не викладено.
Також відповідачем не надано обґрунтувань зменшення вказаних складових грошового забезпечення позивача під час судового розгляду питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 у справі №440/2184/25.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що при розрахунку грошового забезпечення позивача на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснена безпідставна зміна відсоткового розміру раніше нарахованих та виплачених складових грошового забезпечення, що не було предметом розгляду у справі №440/2184/25, що призвело до виплати грошового забезпечення на виконання рішення суду не в повному обсязі.
Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача щодо неналежного виконання відповідачем рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 у справі №440/2184/25, оскільки у даному випадку обчислення посадового окладу та окладу за спеціальне звання з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний рік за умови безпідставного зменшення відсоткового розміру складових грошового забезпечення не призвело до нарахування грошового забезпечення позивача у належному розмірі та у відповідності до резолютивної частини судового рішення у справі №440/2184/25.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що під час розгляду заяви про встановлення судового контролю судом першої інстанції не було надано належної оцінки вказаним вище обставинам при винесенні оскаржуваної ухвали про залишення без задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Вказане свідчить про те, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю є передчасними та не достатньо обґрунтованими, адже таким чином нівелюється сама суть та завдання судового контролю, при цьому, що, звертаючись до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю, заявник наводив доводи та аргументи, що вказують на невиконання відповідачем рішення суду, що набрало законної сили.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення заяви про встановлення судового контролю за виконання рішення суду, висновки суду першої інстанції є передчасними.
Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, при прийнятті ухвали про відмову у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, дійшов передчасних висновків та порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Отже, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Єрьоміної Вікторії Анатоліївни - задовольнити частково.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2026 по справі № 440/2184/25 - скасувати. 
Справу № 440/2184/25 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя | | І.М. Ральченко
Судді | | К.В. Мінаєва   В.В. Катунов