ПОСТАНОВА 
Іменем України

07 серпня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 388/2519/25
провадження № 22-ц/4809/1159/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді – Дуковський О. Л., Письменний О. А.,
учасники справи: 
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова»;
відповідач -  ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» на додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 березня 2026 року (суддя Баранський Д.М.).
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення 

Додатковим рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 березня 2026 року задоволено заяву та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» (далі – ТОВ «Іннова Нова») на користь ОСОБА_1 2139,31 грн судових витрат за надання правничої допомоги. 
Ухвалюючи зазначене судове рішення суд першої інстанції виходив із того, що представником відповідачки в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України зроблено заяву щодо вирішення питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення. У березні 2026 року представником відповідачки подано докази щодо розміру понесених судових витрат на правничу допомогу.
Дослідивши надані докази, суд виснував, що правнича допомога стосується та пов`язана з цією справою, була необхідною для здійснення провадження у ній, тобто є обґрунтованою.
Судом зауважено, що оскільки позов майнового характеру задоволений частково, відповідно судові витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на зазначене, враховуючи зміст поданих документів на підтвердження понесених відповідачкою судових витрат, судом стягнуто з позивача на користь відповідачки судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2 139,31 грн, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить скасувати додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 березня 2026 року. Вважає оскаржуване судове рішення незаконним та необґрунтованим

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, щозаява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу подана зі спливом строків, передбачених положенням ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що визначений у ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк обраховується не з моменту отримання учасником справи копії повного судового рішення, а саме з моменту його ухвалення. У викладеному посилається на правову позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та Верховного суду від 30 вересня 2020 року у справі №559/1605/18.

Наголошує, що разом із вищевказаною заявою про ухвалення додаткового рішення до суду не було подано клопотання про поновлення пропущеного строку та обґрунтування поважності причин його пропуску.

На переконання скаржника, місцевим судом не було враховано, що вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Короткий зміст заперечень на апеляційну скаргу
У поданому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу відповідачка вказала, що вважає доводи апеляційної скарги повністю безпідставними та такими, що ґрунтуються на хибному, вибірковому тлумаченні норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що позивач безпідставно стверджує про пропуск строків та зловживання правами, оскільки відповідачка діяла у відповідності до вимог закону, а саме: згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник відповідачки 29 січня 2026 року та 25 лютого 2026 року направляв до суду заяви (письмові пояснення), у яких зазначав, що протягом 5 днів після ухвалення рішення суду першої інстанції буде подано докази та заяву про розподіл витрат на правничу допомогу. Наголошує, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і що за таких умов судові дебати не проводяться.
Зауважує, що за відсутності виклику сторін датою ухвалення є дата складення рішення. Оскільки заява про ухвалення додаткового рішення була подана одразу після виявлення тексту рішення у ЄДРСР, вважає, що строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, не пропущений. 
Вказує, що посилання скаржника на постанову ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц є нерелевантним нерелевантним, оскільки у тій справі обставини стосувалися загального провадження з викликом сторін, де учасники чітко знали дату судового засідання та дебатів (а.с. 150-152).
Рух справи у суді апеляційної інстанції
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 04 травня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з ухвалою апеляційного суду від 15 травня 2026 року закінчено підготовчі дії; справу за апеляційною скаргою ТОВ «Іннова Нова» на додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 березня 2026 року призначено до розгляду в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до наказу в. о. голови Кропивницького апеляційного суду у період з 25 травня 2026 року до 19 червня 2026 року (включно) головуючий суддя у даній справі Дьомич Л. М. перебувала у відпустці.

На підставі відповідних наказів голови Кропивницького апеляційного суду у період з 08 червня 2026 року до 03 липня 2026 року (включно) у відпустціперебувавчлен колегії з розгляду вказаної справи суддя Письменний О. А., а у період з 29 червня 2026 року по 04 серпня 2026 року (включно) - член колегії з розгляду вказаної справи суддя Дуковський О.Л.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 496/1332/18 (провадження № 61-559св21) зазначив, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 

Таким чином, з урахуванням того, що розгляд даної справи здійснювався у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення. 

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Фактичні обставини, встановлені судами

У жовтні 2025 року ТОВ «Іннова Нова» звернулось до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом про стягнення на свою користь з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 28046,40 грн.

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 05 листопада 2025 року відкрито провадження у справі; постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; призначено судове засідання для розгляду справи по суті об 11 год. 15 хв. 19 лютого 2026 року; повідомлено про право відповідачки подати відзив на позовну заяву не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

30 січня 2026 року відповідачкою до суду першої інстанції подано заяву, яка за своєю суттю є відзивом на позов, у якій повідомила, що судові витрати, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи складаються із витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн (а.с. 65-67).

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2026 року позов ТОВ «Іннова Нова» задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 7613910325 від 29 березня 2025 року у розмірі 11046,40 грн, а також 1385,95 грн понесених судових витрат; в іншій частині позову відмовлено; призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу на 15:00 годину 3 березня 2026 року; встановлено ОСОБА_1 п`ятиденний строк з моменту отримання цього рішення для подання доказів щодо розміру понесених нею судових витрат на правничу допомогу. 
Як убачається з довідки суду першої інстанції від 03 березня 2026 року, судове засідання для вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу відкладено на 19 березня 2026 року.
17 березня 2026 року представником відповідачки у системі «Електронний суд» сформовано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, до якої додані докази на підтвердження понесених витрат (а.с. 100-105).

19 березня 2026 року судом першої інстанції ухвалено оскаржуване додаткове рішення.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На переконання колегії суддів, оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам процесуального закону не відповідає.
Виходячи з доводів та вимог апеляційної скарги, питання, на яке має відповісти апеляційний суд, переглядаючи оскаржуване додаткове рішення у даній справі, полягає у тому чи дотрималась відповідачка встановленого процесуальним законом строку для подання доказів на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу адвоката.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частина 1 ст. 15 ЦПК України визначає, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно із п. 3 ч. 1 суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Зі змісту ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч.ч. 4-7ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У разі проголошення у судовому засіданні скороченого (вступної та резолютивної частин) рішення суд повідомляє, коли буде складено повне рішення. Рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Апеляційним судом враховано, що функціонал системи «Електронний суд», де зареєстрований представник відповідачки, дозволяє отримати інформацію про дату складення повного судового рішення.
До того ж, ч. 3 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.
Відповідно до інформації в Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2026 року надіслано до реєстру 20 лютого 2026 року.
Разом з тим, заяву про ухвалення додаткового рішення та відповідні докази понесення витрат на правову допомогу відповідачкою подано до суду лише 17 березня 2026 року.

За викладеного, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що відповідачка не дотрималась встановленого процесуальним законом строку для подання до суду доказів на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.
При цьому, апеляційним судом також враховано, що норма ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судових дебатів немає.

Указані висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19).

Зазначеними висновками спростовуються твердження відповідачки щодо нерелевантності обставин даної справи до обставин, встановлених у справі № 755/9215/15 з тих підстав, що дана справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження і сторони не знали дати судового засідання.

До того ж, у контексті викладеного, апеляційний суд звертається до змісту ухвали Долинського районного суду Кіровоградської області від 05 листопада 2025 року про відкриття провадження у даній справі, де місцевим судом, попри рішення розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, призначено судове засідання на 19 лютого 2026 року, у якому й було ухвалене рішення у даній справі.

За викладеного, відповідачка не була позбавлена можливості подати докази на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу, орієнтуючись на дату призначеного у справі судового засідання. 

Таким чином, оскільки процесуальний закон передбачає чіткі наслідки подання доказів понесення витрат на правову допомогу з пропуском строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, місцевий суд не мав приймати відповідні докази до уваги та повинен був залишити подану відповідачкою заяву про ухвалення додаткового рішення у справі без розгляду.

Оскільки суд першої інстанції зазначеного безпідставно не врахував та допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга позивача – задоволенню.

Водночас, щодо витрат скаржника зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, відшкодування яких останній просить покласти на відповідачку, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України заявником до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір не справляється за подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 756/4441/17 зроблено висновок, що: «тлумачення п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що особи звільняються від сплати судового збору не лише за подання заяви про винесення додаткового судового рішення, але й за подання апеляційної скарги на додаткове рішення або ухвалу про відмову у задоволенні заяви про винесення додаткового судового рішення».
Зазначений правовий висновок був неодноразово підтриманий судом касаційної інстанції, а судова практика у питанні відсутності обов`язку сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги на додаткове рішення суду першої інстанції тривалий час є незмінною, що вбачається, зокрема, з таких постанов Верховного Суду: від 20 грудня 2019 року у справі № 240/6150/18, від 21 липня 2022 року у справі № 2040/6743/18, від 10 серпня 2022 року у справі № 754/12377/21, від 24 липня 2025 року у справі № 120/5737/24 тощо.

За викладеного, судом апеляційної інстанції не може бути покладений на відповідачку обов`язок відшкодувати скаржнику судовий збір, який останнім був сплачений безпідставно. 

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Викладене, а також встановлені у даній справі фактичні обставини свідчать, що оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» задовольнити.

Додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 березня 2026 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у даній справі залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний