П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/16698/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Ганна Валеріївна 
Суддя-доповідач - Граб Л.С. 
23 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Граб Л.С. 
суддів: Матохнюка Д.Б.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 19 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної шкоди, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив:
-визнати дії Закарпатського ГУ ПФУ такими, що порушили законні права позивача-інваліда по зору 2 гр., на вчасний, належний вид і розмір пенсії. Згідно вимог п. 4,6 ч. 1 ст. 5 КАСУ - визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити дії по законній зміні виду пенсії; стягнути з відповідача - суб`єкта владних повноважень кошти на відшкодування шкоди заподіяної його протиправними рішеннями, дією чи бездіяльністю;
-зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області провести законний перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно вимог законодавства України, враховуючи дані наявні в особовій справі (персональній обліковій картці - яку приховують від мене). Визнати дії, бездіяльність відповідача, по дотриманню вимог ст. 3, 8-9, 19, 22, 48 КУ, ст. 28 КІ, ст. 10, 16, 40, 45-46 ЗУ 1058, ст.16-20 3У «Про звернення громадян», Порядку 22-1 такими, що порушили: гарантоване право позивача на вчасну, законну, належну соціальну виплату та проігнорували незаконно обов`язки ГУ ПФУ в Закарпатській області;
-зобов`язати відповідача врахувати при нарахуванні соціальної виплати, добровільно сплачені внески за 2-3 квартал 2005 року; реальний дохід за період 01.01.1999-31.03.2005 років, згідно довідки ДФС ГУДФС у Житомирській області Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області від 02.03.2018р. р/н 688/к/06-25-13 (є в справі позивача, яку Закарпатське ГУ ПФУ належно не врахувало, не згадало, свідомо проігнорувало, не знає про її існування ), згідно норм Податкового Кодексу України;
-стягнути з ГУ ПФУ Закарпатської області свідомо нанесену матеріальну шкоду 60 560 гривень, моральну шкоду (здоров`ю) ~ 2 400 000 грн., загалом в сумі 2 460 560 гривень;
-поновити процесуальні строки звернення до адміністративного суду - 6 місяців, пропущені через сумнівне повернення позовних заяв від 10.12.2025р. і 10.03.2026р., 10.04.2026 року - з свідомою, умисною, незаконною метою, порушити право позивача на вчасний судовий за хист, не допустити поновлення права на найвигідніший (доцільний ) вид, розмір пенсійної виплати, залишено незаконно-свавільно без розгляду - оскаржено в суди вищих інстанцій.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.05.2026 позовну заяву залишено без руху для усунення зазначених недоліків шляхом надання до суду:
- нової (уточненої) позовної заяви, у тому числі її примірників для надіслання на адресу відповідача, у якій конкретизувати її прохальну частину, зазначивши, з якого часу відповідачем вчинено незаконні дії, які порушують права позивача і з якого періоду має бути здійснений перерахунок його пенсії за віком ;
- викласти прохальну частину позовної заяви без вимог п. 7 про витребування доказів;
- відповідно до п. 5 ст. 161 КАС України у разі необхідності подати клопотання про призначення експертизи; про витребування доказів; про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску - з обгрунтуваннями причин їх заявлення та з урахуванням висновків суду, викладених у цій ухвалі;
- обґрунтованих розрахунків сум моральної та матеріальної шкоди, доказів на підтвердження їх розміру та доказів завдання цієї шкоди саме відповідачем.
Позивач подав до суду заяву про роз`яснення ухвали від 05.05.2026
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду суду від 19.05.2026 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали судді від 05.05.2025. 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, заявник подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та переглянути справу в повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначив, що вважає ухвалу незрозуміло мотивованою, неповною, незаконною, належно не обґрунтованою, ухваленою з свавільним порушенням принципів верховенства права, що не спираються на надані докази. Судом умисно і свідомо позбавлено гарантованого права на суд.
Розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що норма статті 254 КАС України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення, яке в подальшому може бути подане для примусового виконання, тоді як ухвала від 05.05.2026, не є тим судовим рішенням, що підлягає роз`ясненню.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до частини 1 статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (частина 2 статті 254 КАС України).
Суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові та невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко або незрозуміло ним сформульовані, що в свою чергу, позбавляє можливості його виконання. Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом, та зумовлено нечіткістю судового рішення за змістом, коли таке є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.
Отже, є дві умови, за яких роз`яснюється рішення: перша умова - це та, що не можна змінювати його зміст, а друга - якщо воно є незрозумілими для тих, кого зобов`язано його виконувати і орган, який буде його виконувати.
При цьому, частиною 2 статті 254 КАС України визначено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Тобто, норма статті 254 КАС України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення, яке в подальшому може бути подане для примусового виконання.
Ухвала від 05.05.2026, яку просив роз`яснити позивач, не є тим судовим рішенням, що підлягає роз`ясненню, а отже, підстави, визначені приписами частини 2 статті 254 КАС України, відсутні.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 19 травня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий | | | Граб Л.С.
Судді | | | Матохнюк Д.Б.    Сторчак В. Ю.