ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" серпня 2026 р. справа № 300/3475/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (далі – позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення податкового боргу, який утворився внаслідок несплати податкових зобов`язань із податку на додану вартість, податку на доходи з фізичних осіб, військового збору, а також адміністративних штрафів та штрафних санкцій на загальну суму 728 019,71 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв`язку з несплатою вищенаведених податкових зобов`язань. Оскільки заборгованість станом на день розгляду справи не погашена, на думку позивача, її слід стягнути в судовому порядку.
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №2793352 від 27.05.2026 підтверджено адресу реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 27.05.2026 надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за підтвердженою адресою реєстрації місця проживання відповідача, яка є і його податковою адресою ( АДРЕСА_1 ). Однак, поштове відправлення повернуто на адресу суду відділенням поштового зв`язку без вручення, з відміткою «адресат відсутній» з проставленням календарного штемпеля (а.с. 59).
Пунктом 5 частини шостої статті 251 КАС України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду 22.04.2021 у справі № 0840/3762/18, від 12.08.2020 у справі № 520/1066/2020.
Відтак, у силу вимог пункту 5 частини шостої статті 251 КАС України слід вважати, що копія ухвали про відкриття провадження у справі вручена відповідачу належним чином.
Правом на подання відзиву та заперечення проти позовних вимог відповідач не скористався.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області як платник податків.
Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про борг за платежами від 01.05.2026 за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв`язку з несплатою:
податку на додану вартість на суму 328 634,35 грн, з них 235 902,00 грн – податкові зобов`язання, 91 260,72 грн – штрафні санкції, 1 471,63 грн – пеня;
податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 361 603,31 грн, з них 305 446,83 грн – податкові зобов`язання, 55 436,71 грн – штрафні санкції, 719,77 грн – пеня;
військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 30 125,07 грн, з них 25 445,36 грн – податкові зобов`язання, 4 619,73 грн – штрафні санкції, 59,98 грн – пеня;
податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на суму 6 636,98 грн, з них 5 309,58 грн – податкові зобов`язання, 1 327,40 грн – штрафні санкції;
адміністративних штрафів та інших санкцій на суму 1 020,00 грн (а.с. 5).
Податкові зобов`язання у встановлений законом строк відповідач не сплатив, у результаті чого виникла податкова заборгованість на загальну суму 728 019,71 грн.
У зв`язку із добровільною несплатою податкових зобов`язань відповідачем, реалізуючи свої повноваження, позивач звернувся з цим позовом до суду з метою стягнення податкового боргу.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд керується положеннями Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також застосовує норми Податкового кодексу України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (надалі – ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пунктів 37.1, 37.2 статті 37 Податкового кодексу України, підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.
Згідно з статтею 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу встановлює, що грошове зобов`язання платника податків – сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання – сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Судом з`ясовано, що позивачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2019 по 23.12.2021, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 23.12.2021, за результатами якої складено акт від 21.01.2026 №894/09-19-24-07/2205418193 (а.с. 17-45).
Вказаним актом встановлено такі порушення:
п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.1 ст. 177, п.п. 177.4.1, 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 305 446,83 грн, в тому числі: за 2019 рік на суму 221 746,83 грн та за 2020 рік на суму 83 700,00 грн;
п.п, 162.1.3. п. 162.1 ст. 162, п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України – в період з 01.01.2018 по 30.06.2025 не перераховував до бюджету податок на доходи з фізичних осіб із заробітної плати найманих працівників в сумі 5 309,58 грн;
п. 177.2 ст. 177, пп. 1.2, пп. 1.3 п. 16.1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, у результаті чого визначено військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 25 453,90 грн, в тому числі: за 2019 рік – 18 478,90 грн. та за 2020 рік на суму 6 975,00грн;
пп. 49.18.1, п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України – платником не своєчасно подані декларації з податку на додану вартість за вересень-жовтень 2020 року;
пп. «б» п. 185.1 ст. 185, п.п. «б» п. 187.1 ст. 187, п.п. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України – занижено податку на додану вартість, що підлягав сплаті до бюджету за 2019-2021 роки на загальну суму 520 942,00 грн, в тому числі: за січень 2019 року – 20 533,00 грн, лютий 2019 року – 29 210,00 грн, березень 2019 року – 83 792,00 грн, квітень 2019 року – 44 572,00 грн, травень 2019 року – 46 270,00 грн, червень 2019 року – 24 311,00 грн, липень 2019 року – 19 646,00 грн, серпень 2019 року – 16 706,00 грн, вересень 2019 року – 5 993,00 грн, жовтень 2019 року – 12 000,00 грн, листопад 2019 року – 19 352,00 грн, грудень 2019 року – 21 250,00 грн, січень 2020 – 56 397,00 грн, лютий 2020 року – 40 845,00 грн, березень 2020 року – 29 861,00 грн, квітень 2020 року – 15 557,00 грн, травень 2020 року – 17 388,00 грн, червень 2020 року – 7 021,00 грн, липень 2020 року – 10 008,00 грн, серпень 2020 року – 60,00 грн, грудень 2020 року – 94,00 грн, січень 2021 року – 76,00 грн;
п. «г» п. 198.5, ст. 198, п. 201.1, п. 201.7, аб.1, аб.14, аб.21 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині не складення та не реєстрації податкових накладних в ЄРПН на загальну 2 604 710 грн, сума ПДВ 520 942 грн у зв`язку із умовним нарахуванням податкових зобов`язань;
п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України – в частині незабезпечення зберігання всіх первинних документів, а також інших документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником оригіналів документів чи їх копій за період, що перевірявся
У зв`язку із неявкою платника для підписання акту перевірки, складено акт неявки від 21.01.2026 №67/09-19-24-07/2205418193, про що міститься відмітка в акті перевірки (а.с. 45).
У зв`язку із цим, акт перевірки від 21.01.2026 №894/09-19-24-07/2205418193 супровідним листом від 21.01.2026 №1164/6/09-19-24-07-06 надіслано рекомендованим повідомленням про вручення за податковою адресою відповідача (а.с. 46).
На підставі акту від 21.01.2026 №894/09-19-24-07/2205418193 за наслідками встановлених порушень позивачем складено податкові повідомлення-рішення:
1) за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг):
від 12.02.2026 №002854/2407, яким збільшено податкове зобов`язання на суму 235 902,00 грн та застосовано штрафну санкцію на суму 58 975,50 грн (а.с. 13);
від 12.02.2026 №002855/2407, яким застосовано штрафну санкцію на суму 31 620,95 грн (а.с. 14);
від 12.02.2026 №002852/2407, яким застосовано штрафну санкцію на суму 680,00 грн (а.с. 9);
2) за платежем «податок на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування»:
від 12.02.2026 №002848/2407, яким збільшено податкове зобов`язання на суму 305 446,83 грн та застосовано штрафну санкцію на суму 55 436,71 грн (а.с. 15);
3) за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування»:
від 12.02.2026 №002850/2407, яким збільшено податкове зобов`язання на суму 25 453,90 грн та застосовано штрафну санкцію на суму 4 619,73 грн (а.с. 10);
4) за платежем «податок на доходи з фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді заробітної плати»:
від 12.02.2026 №002859/2407, яким збільшено податкове зобов`язання на суму 5 309,58 грн та застосовано штрафну санкцію на суму 1 327,40 грн (а.с. 12);
5) за платежем «адміністративні штрафи та штрафні санкції»:
від 12.02.2026 №002854/2407, яким застосовано штрафну санкцію на суму 1 020,00 грн (а.с. 11).
Вказані податкові повідомлення-рішення направлялись позивачем ОСОБА_1 за його податковою адресою рекомендованим повідомленням про вручення (а.с. 16).
Так, згідно із пунктом 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до вимог частини 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У свою чергу, у суду відсутні відомості, що відповідач податкові зобов`язання та штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, податку на доходи з фізичних осіб, військового збору, а також адміністративних штрафів та штрафних санкцій згідно вищенаведених податкових повідомлень-рішень сплатив. Також відсутні відомості, що згадані податкові повідомлення-рішення відповідачем оскаржені. Тому такі зобов`язання набули статусу податкового боргу.
Окрім цього, судом також встановлено, що позивачем ОСОБА_1 нараховано пеню.
Так, у відповідності до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.
Згідно пп. 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 ПК України, нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.
Судом встановлено, що податковим органом у зв`язку з несвоєчасним погашенням ОСОБА_1 своїх податкових зобов`язань нараховано пеню, зокрема, за платежем «податок на додану вартість» на суму 1 471,63 грн, «податок на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 719,77 грн та за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 59,98 грн (а.с. 5, 47, зв. ст. а.с. 48).
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно із поданими контролюючим органом витягами з інтегрованої картки платника податків, за відповідачем залишається несплаченим податковий борг в частині податкових зобов`язань та штрафних санкцій, а саме з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 328 634,35 грн, з них 235 902,00 грн – податкові зобов`язання, 91 260,72 грн – штрафні санкції, 1 471,63 грн – пеня (зв. ст. а.с. 47); податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 361 603,31 грн, з них 305 446,83 грн – податкові зобов`язання, 55 436,71 грн – штрафні санкції, 719,77 грн – пеня (а.с. 47); військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 30 125,07 грн, з них 25 445,36 грн – податкові зобов`язання, 4 619,73 грн – штрафні санкції, 59,98 грн – пеня (зв. ст. а.с. 48); податку на доходи з фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на суму 6 636,98 грн, з них 5 309,58 грн – податкові зобов`язання, 1 327,40 грн – штрафні санкції (а.с. 48); адміністративних штрафів та інших санкцій на суму 1 020,00 грн (а.с. 48).
Відповідно до підпункту «е» пункту 176.1 статті 176 ПК України, одним із обов`язків платника податків є обов`язок своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих органом державної податкової служби, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Згідно з вимогами підпункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до пункту 59.4 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
На виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України позивач направив відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення податкову вимогу форми «Ф» від 25.03.2026 №0009260-1305-0919 на суму 728 609,64 грн разом із детальним розрахунком суми податкового боргу (а.с. 7-8). 
Згідно із пунктом 87.1. статті 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Пунктом 87.2 статті 87 ПК України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку – фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
У суду відсутні відомості про те, що податкова вимога форми «Ф» від 25.03.2026 №0009260-1305-0919 відповідачем відкликана або ж оскаржена.
Докази погашення податкового боргу у матеріалах справи відсутні.
При цьому, податковий борг відповідача в загальному розмірі 728 019,71 грн підтверджується довідкою про борг за платежами від 01.05.2026 (а.с. 5) та обліковою карткою платника податку (а.с. 47-48).
Таким чином, контролюючим органом дотримано процедуру повідомлення відповідача про наявні податкові зобов`язання та набуття податкового зобов`язання статусу податкового боргу.
Згідно підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності – шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Підпунктом 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право позивача на звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового кодексу України визначено заходи щодо погашення податкового боргу платника податків, відповідно до яких стягнення коштів у рахунок погашення такого боргу здійснюється за рішенням суду з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
Враховуючи те, що відповідачем не сплачено грошове зобов`язання у терміни, визначені Податковим кодексом України, на переконання суду, звернення податкового органу до суду із позовом про стягнення у спосіб, визначений Податковим кодексом України, є обґрунтованим та правомірним.
За таких обставин, суд вважає, що відповідач зобов`язаний погасити податковий борг в сумі 728 019,71 грн. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальною для вирішення такого спору, крім того, даний обов`язок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Відтак, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем, відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
позов Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 43968084, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в дохід бюджету податковий борг в сумі 728 019 (сімсот двадцять вісім тисяч дев`ятнадцять) грн 71 коп. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Головному управлінню ДПС в Івано-Франківській області рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя  /підпис/  Кафарський В.В.