ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2026 року | м. Дніпро | справа № 932/14285/25

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Головко О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 грудня 2025 року (суддя В.С. Салькова)
у справі № 932/14285/25
за позовом ОСОБА_1 
до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 2 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Євдахи Едуарда Олексійовича
про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 2 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Євдахи Едуарда Олексійовича, в якому просив постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5768554 від 21.09.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.2 ст.126 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн. скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, стосовно позивача закрити.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова винесена безпідставно, адже позивач не вчиняв порушення, за яке передбачена відповідальність КУпАП.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 грудня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що частиною другою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Факт відсутності у позивача посвідчення на права керування транспортними засобами позивачем визнаний у позовній заяві та не оспорюється.
Судом першої інстанції з`ясував, що саме позивач керував автомобілем під час перевищення ним швидкості та був зупинений поліцейськими 21.09.2025. Поданими суду доказами підтверджений факт вчинення позивачем інкримінованих йому правопорушень, а не зазначення про такі докази в постанові про адміністративне правопорушення не впливає як на встановлений факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, так і на рішення поліцейського за цією справою.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. 
Скаржник вказує, що за відсутності доказів закріплення вимірювача швидкості TrueCam, такий вимірювач не може вважатися технічним засобом, що здійснює вимірювання швидкості, результати якого можуть розглядатись судом як доказ. Зауважує, що спірна постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозаписи. Звертає увагу, що суд першої інстанції хибно вказав спірну постанову як доказ вчинення порушення позивачем. Вважає, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують саме керування позивачем транспортним засобом у спірному випадку.
Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, постановою інспектора 2 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Євдахи Е.О. серії ЕНА №5768554 від 21.09.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КпАП України з накладенням на нього штрафу в розмірі 3400,00 грн.
За змістом цієї постанови 21.09.2025 о 06-53 у м. Дніпрі по пр. О. Поля, 103, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, д/н НОМЕР_1 , та рухаючись зі швидкістю 92 км/год в населеному пункті, де дозволяється рухатися зі швидкістю 50 км/год, перевищив швидкість на 42 км/год, чим порушив вимоги п.12.4 ПДР, швидкість руху вимірювалася приладом TruCam №008391. В ході перевірки виявлено, що даний громадянин ніколи не отримував посвідчення водія та керував транспортним засобом, не маючи відповідного права, чим порушив п.2.1.а ПДР.
З постанови вбачається, що вона прийнята із застосуванням ч.2 ст.36 КпАП України – у випадку вчинення особою двох адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладене в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Вважаючи, що постанова серії ЕНА №5768554 від 21.09.2025 підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.
Згідно п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, встановлений факт керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.
Сторонами справи не заперечується, що позивач не отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом.
Як правильно з`ясував суд першої інстанції, з наявних у матеріалах справи фото та відеозаписів вбачається, що 21.09.2025 о 06:45:25 зафіксовано перевищення швидкості автомобілем з номерним знаком НОМЕР_1 , а вже о 06:45:42 цей автомобіль зупинений та на місці водія перебуває позивач, який у подальшому під час спілкування з поліцейським не заперечує факт керування автомобілем.
Факт керування позивачем автомобілем з номерним знаком НОМЕР_1 21.09.2025 о 06:45 підтверджують у сукупності наявні у справі фото та відео, згідно яких вбачається у межах 30 секунд рух автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 та перебування позивача в цей час на місці водія у автомобілі. Отже, доводи скаржника про відсутність доказів керування позивачем автомобілем, з номерним знаком НОМЕР_1 , 21.09.2025 о 06:45, є безпідставними.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що спірна постанова серії ЕНА №5768554 у відповідності до вимог ст.283 КУпАП містить відомості про технічний засіб TruCam №008391, яким здійснено фіксацію порушення, однак спірна постанова не містить відомості про застосований для відеозапису портативний відеореєстратор (боді-камери поліцейських).
Водночас, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що не зазначення у спірній постанові відомостей про застосований для відеозапису портативний відеореєстратор (боді-камери поліцейських) не впливає на правильність спірної постанови, адже це не спростовує факт керування позивачем автомобілем з номерним знаком НОМЕР_1 21.09.2025 о 06:45, який вбачається із наявних у справі фото та відео у їх сукупності, і не може бути підставою для скасування спірної постанови.
Суд апеляційної інстанції не приймає аргументи скаржника щодо відсутності доказів закріплення вимірювача швидкості TrueCam, оскільки такі доводи не були покладені в основу позовної заяви, не слугували підставою звернення до суду, а отже не були розглянуті судом першої інстанції та не підлягають розгляду судом апеляційної інстанції у відповідності до приписів ч. 5 ст. 308 КАС України.
За цих обставин, є правильним висновок суду першої інстанції про підтвердження матеріалами справи факту керування 21.09.2025 позивачем, який не отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом, автомобілем з номерним знаком НОМЕР_1 , за що передбачено відповідальність ч.2 ст.126 КУпАП.
Таким чином, постанова серії ЕНА №5768554 від 21.09.2025 є правомірною, підстави для її скасування відсутні.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні. 
Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 грудня 2025 року у справі № 932/14285/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, оскарженню не підлягає (ст.272, ч.5 ст.328 КАС України).

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя О.В. Головко 

суддя Я.В. Семененко