Справа № 635/5801/26 
Провадження № 3/635/1896/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Якішиної О.М.
за участю секретаря Старишко Д.В.
захисника адвоката Максименко Ю.П.
розглянувши матеріали, що надійшли з які надійшли з Відділення поліції №2 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

04.03.2026 року о 07-40 год. за адресою: Харківська область, Харківський район, автодорога М29 1 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ГАЗ2705, д.н.з. НОМЕР_2 , мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору алкотест Драгер та в медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ м.Харків відмовився під відеозапис нагрудної бодікамери №5. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5. ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Надав письмові пояснення, в яких зазначив, що 04.04.2026 p. близько 08:00 год. його було зупинено працівниками поліції через те, що він не був пристебнутий паском безпеки і він цього не заперечував. В ході розмови поліцейський повідомив, що відчуває з машини запах алкоголю та запропонував пройти огляд за допомогою “Драгера”, на що він погодився. Коли перший поліцейський пішов по прилад, він хвилин на 10 залишився з іншим поліцейським. Він запитав коли і скільки алкоголю він вживав. Він повідомив, що вживав напередодні, але поспав, і сказав, що поспішає по роботі та погоджується сплатити всі штрафи на місці. Після цього поліцейський йому порадив відмовитися від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння і тоді він далі зможе поїхати. Так, як він поспішав, поліцейський сказав, щоб він не погоджувався на огляд у лікарні, бо це буде довше. І коли вони підійшли до поліцейського, з увімкненою бодікамерою, він зробив все, як йому порадив його напарник. Після чого поліцейські повідомили, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відмовою. Відтак, вважає, що через безпідставну пропозицію огляду на стан алкогольного сп`яніння, провокаційні дії до схилення його на відмову від проходження огляду, дана справа про адміністративне правопорушення повинна бути закрита.
11.08.2026 р. адвокатом Максименко Ю.П. подано клопотання про визнання відеозапису недопустимим доказом, оскільки відеозапис не вівся належним чином, є розриви у відеозаписі, відеозапис з бодікамери іншого поліцейського не долучений. Також захисником подано клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки останній погодився пройти огляд на місці зупинки. Після чого йому запропонували пройти огляд у лікарні, від чого ОСОБА_1 відмовився, адже не мав часу. Потім поліцейський, не вірно розцінивши дії ОСОБА_1 , перейшов до складання протоколу за порушення ним ч. 1 ст. 130 КУпАП, не роз`яснивши наслідки відмови від проходження огляду, хоча відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці не було. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 04.03.2026 о 07:40:00 год ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Потім вказано, що 04.04.2026 р. він керував автомобілем. Отже, мають місце певні розбіжності. ОСОБА_1 , до того ж, не було роз`яснено його права, згідно ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. У разі визнання ОСОБА_1 винним в порушенні ч. 1 ст. 130 КУпАП, просила застосувати за аналогією закону ст. 69 КК України і не призначити йому покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Максименко Ю.П. в судовому засіданні підтримала подані нею клопотання.
Вислухавши захисника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, на водія покладено обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами, дослідженими судом:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 631589 від 04.03.2026 року, в якому викладені обставини порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України;
- копією постанови серії ЕНА № 6962490 від 04.04.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння порушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.;
- рапортом інспектора СРПП ВП 2 ХРУП 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Багемета М.О., в якому він зазначив, що 04.04.2026 р. в складі екіпажу Байрак 38 о 07-49 год. на автодорозі М-29 1 км ним було зупинено ГАЗ2705, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР України. Під час спілкування у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, водій від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку. Відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Дана подія фіксувалась на нагрудну бодікамеру №5 з налаштованою датою та часом. ОСОБА_2 просив відеозапис з нагрудної камери №5 вважати вірним та дійсним в період часу з 07-30 год. по 09-00 год. 04.04.2026 р.;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 04.04.2026 року, в яких він зазначив, що 04.04.2026 р. о 07-40 год. він рухався на транспортному засобі ГАЗ2705, д.н.з. НОМЕР_2 по автодорозі М-29 1 км, де був зупинений співробітниками поліції за їхніми словами за порушення ним ПДР України. Під час спілкування поліцейські повідомили останньому, що той має ознаки алкогольного сп`яніння, хоча вчора ввечері він вжив не більше 1 л пива. З правопорушенням ОСОБА_1 не згоден, від проходження огляду відмовився, про наслідки відмови від проходження огляду за допомогою алкотеста драгер та в медичному закладі поліцейські не проінформували. Червоні очі у ОСОБА_1 були тому що він тільки проснувся, а тремтіння рук було від хвилювання.
- актом огляду на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під випливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ХОР «ОКНЛ» від 04.04.2026 року, в якому зазначено про те, що огляд ОСОБА_1 не проводився;
- письмовим зобов`язанням ОСОБА_1 від 04.04.2026 р., в якому він зазначив, що 04.04.2026 р. о 07-40 год. на автодорозі М-29 1 км він був зупинений співробітниками поліції з ознаками алкогольного сп`яніння, де на нього було складено адміністративний протокол за с.130 КУпАП. 04.04.2026 р. останній зобов`язався не керувати транспортним засобом;
- довідкою ВП №2 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області від 05.04.2026 р. про те що, згідно облікової бази «Інформаційний портал Національної поліції України» підсистеми «Головний сервісний центр МВС України «Посвідчення водія» ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами в органах МВС України серії НОМЕР_3 видано 30.07.2003 р центром ДАІ 2303, категорії В,С;
- витягом з АІС «АРМОР»;
- копією посвідчення водія ОСОБА_1 із мобільного застосунку серії ІТА 004388 категорії В,С;
- фотографією транспортного засобу ГАЗ2705, д.н.з. НОМЕР_2 ; 
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксований момент зупинки транспортного засобу ГАЗ2705, д.н.з. НОМЕР_2 , факт озвучування працівниками поліції водію ознак алкогольного сп`яніння, факт визнання водієм того, що вчора він пив пиво, цього дня алкогольні напої не вживав, факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зазначені докази суд вважає належними та допустимими. 
Наданий суду відеозапис в достатній мірі відтворює обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмову від огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, і сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, а обставини, які на ньому відображені, узгоджуються з матеріалами справи. 
Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, не відповідають фактичним обставинам та спростовуються дослідженим судом відеозаписом, який підтверджує факт відмови ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я. При цьому відмова ОСОБА_1 від огляду була свідомою, категоричною і однозначною. 
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Отже, ОСОБА_1 , будучи учасником дорожнього руху, зобов`язаний знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України, зокрема, пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції. При цьому Закон не зобов`язує поліцейського роз`яснювати наслідки такої відмови.
Також безпідставними є твердження сторони захисту про нероз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, оскільки зазначене спростовується підписом ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення.
Суд критично оцінює письмові пояснення ОСОБА_1 з приводу схиляння його працівниками поліції до відмови від огляду на стан сп`яніння, оскільки дослідженими судом доказами зазначене не підтверджується. Його поведінка при спілкуванні з працівниками поліції не підтверджує будь-якого впливу на його волевиявлення. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, суду не надано.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
На переконання суду, сукупності наявних в матеріалах справи доказів достатньо для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини, які б спростовували досліджені судом докази вчинення ОСОБА_1 зазначеного вище адміністративного правопорушення, суду не представлено і під час розгляду справи не встановлені.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 , враховуючи особу правопорушника, а саме те, що дані, які б з негативного боку характеризували ОСОБА_1 суду не надані, враховуючи ступінь його вини у скоєному ним адміністративному правопорушенні, яка доведена матеріалами справи, а також відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, суд дійшов висновку про необхідність піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, вважаючи що саме ця міра буде достатньою для покарання та виправлення порушника, запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.
Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.
Отже, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, 130 ч.1 КУпАП України, Законом України «Про судовий збір, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави (отримувач коштів: ГУК Харківськ обл/Харкiвобл/21081300; код класифікації доходів бюджету: 21081300; Код за ЄДРПОУ: 37874947; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA168999980313020149000020001) у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/ 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО)899998; рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету22030106) судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення до виконання постанови в частині стягнення штрафу та судового збору 3 (три) місяці.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.
Повний текст постанови складено 27.08.2026 р. 

Суддя О.М. Якішина